FEATURE
GEORGE BEST

Avskedad,
banned,
jailed:
George
Bäst efter Manchester United

Ikonens sorti från Old Trafford vid 27 års ålder banade väg för ett decennium av världsomspännande resor och dramatik, då alla försökte värva den tidigare Ballon d'Or-vinnaren... med blandade resultat

Ord Josh Pennington

52 Juli 2025 FyrarTwo

"Jag vet vad jag kan förvänta mig av George Best."
Vissa uttalanden är bara ämnade att fåatt få talaren att se dum ut från det ögonblick de lämnar läpparna. Den 4 september 1976 var det Lindsay Parsons tur att få reda på det. Bristol Rovers trogne ytterback talade med pressen inför sitt lags match i andra divisionen mot Fulham på ett utsålt Craven Cottage - mer än 21.000 fans, dubbelt så många som genomsnittet, skulle trängas för att bevittna den tidigare Ballon d'Or-vinnarens debut.
"Jag har spelat mot honom tidigare mot Manchester United", fortsatte Parsons. "Jag har aldrig haft något komplex för honom och jag tänker inte börja med det nu heller. Jag kommer att markera honom ut ur matchen.
"Det blir ingen drömdebut för George Best."
Det tog bara 71 sekunder för Fulhams nya superstjärna att få sin kaxiga manmarkör att se dum ut, när han med enkel klass skruvade en utsökt frispark runt Rovers-muren och in i mål medan åskådarna fortfarande tog sig igenom vändkorsen. Det skulle sluta med att bli det enda målet i matchen, men under de återstående 89 minuterna Best fick Parsons och hans lagkamrater att dansa till hans melodi, som för att markera hur felplacerat försvararens förtroende hade varit. Ett axelsläpp skickade Rovers-spelarna åt ett håll, ett steg över åt ett annat och en passningsfinte förde dem tillbaka igen, allt mot en bakgrund av "ooh" och "aah" från häpna Cottagers som inte riktigt kunde tro på sin lycka.
Bests prestation i sin Fulham-debut väckte en uppenbar fråga som dominerade tabloidernas baksidor nästa morgon nästa morgon. Hur kunde denna fotbollsikon fotbollsikon - en av världens bästa spelare någonsin och fortfarande bara 30 år gammal - spela i andra divisionen?
Idag, när människor minns magin hos Manchester United, minns de honom i den ikoniska tröja nr 7, precis som han finns kvar i statyform utanför Old Trafford. Troligtvis minns de hans snabba uppgång till global stjärnstatus och hans mål mot Benfica i Europacupfinalen 1968, samma år som han utsågs till Europas bästa spelare. De kanske också minns att han gjorde sex mål i en match: 8-2 i FA-cupen mot Northampton Town.
För det mesta minns de George Best från 1960-talet, men det var bara del ett. Under hela 70-talet och början av 80-talet var den andra delen av Bests karriär lika bisarr och kaotisk som den första var mirakulös.
Under ett decennium spelade Best för en uppsjö av klubbar över hela världen, fick sparken av några, lämnade andra, drogs inför rätta av en och fick ett världsomspännande spelförbud av FIFA. Det var en cyklisk berättelse om briljans, hopp och självsabotage, och få kunde ta ögonen från den.
QUE SERA, SERA...
"Han var aldrig sen till träningen - missade den aldrig - och han var en bra tränare också", säger Bests tidigare lagkamrat i Manchester United, Willie Morgan. "Hans undergång började när han lät bygga det där jävla huset."
Sommaren 1970 flyttade Best ut från sitt enkla rum med mat och husrum i Mary Fullaways hus i Mary Fullaways hus i Manchesterförorten manchesterförorten Chorlton-cum-Hardy. Han hade bott hos den moderliga figuren sedan han flyttade till United från Belfast vid 15 års ålder och under hela sin väg mot toppen, men nu flyttade han in i sitt första egna hem - ett hem som passade hans kändisskap bättre.
Den specialbyggda lyxiga ungkarlslyan, som han kallade Que Sera, var full av smarta hem-prylar långt före sin tid och sades vara en av de mest kända modernistiska designerna i landet. Den ansågs också vara katalysatorn för ägarens upplösning.
Eftersom byggnaden hade låg eller ingen säkerhet och fönster från golv till tak runtomkring, fann Best att han bodde i en guldfiskskål för 35 000 pund, eftersom det bildades folkmassor utanför. Problemet - som förvärrades av det faktum att vanliga flygplan på Manchester Airport skulle utlösa de automatiska gardinerna och ge turisterna en god titt på Manchester Uniteds skyttekung i sitt sovrum - fick honom att söka en utväg. Han sökte skydd från sitt eget hem i stadens barer och klubbar, och en spiral av missade träningar, disciplinära åtgärder och offentlig kritik inleddes.
"Jag vet bara inte vad det är för fel på honom", sa hans manager Matt Busby till reportrar efter den första incidenten. Det skulle bli många fler under hans efterträdare, Frank O'Farrell och Tommy Docherty. På nyårsdagen 1974 spelade Best sin sista match för klubben: en föga hedrande 3-0-förlust mot QPR.
Han var bara 27 år gammal, men allteftersom tiden gick efter matchen på Loftus Road började de hängivna fansen tvivla på att de någonsin skulle få se honom på en fotbollsplan igen. I nästan två år tillbringade en av världens mest begåvade idrottsmän sin bästa tid sin bästa tid med att leva livet som pensionerad fotbollsspelare i Spanien och insisterade på att han var färdig för gott. Den enda fotboll han spelade var en handfull matcher för Jewish Guild i Sydafrika, för en avgift på 11 000 pund, och ett par vänskapsmatcher för Dunstable Town, som inte spelade i ligan.
Under hela tiden förblev Best registrerad i Manchester United och behövde klubbens tillstånd för att spela. Hans långvariga anknytning lämnade ett visst hopp om en återkomst - hopp, men inte mycket förväntan. Trots det kunde ingen ha förutsett vad som hände härnäst.
Vänskapsmatcherna i Dunstable - en tjänst för deras manager, Barry Fry, en tidigare lagkamrat i Manchester Uniteds ungdomssystem - hade tänt en eld i Best, och han meddelade världen att han gjorde comeback. Det skulle dock inte bli med Red Devils. Istället bestämde sig superstjärnan för att officiellt bryta med klubben och skriva på för Stockport County i fjärdedivisionen.
"Jag vill bli hårdare", förklarade Best. "Jag vill ha lite sparkar från några ivriga ungdomar i fjärdedivisionen för att hålla mig på tårna, för att hålla mig i rörelse. Men Jag är ute efter den stora tiden och fast besluten att nå dit."
Han spelade bara i Hatters hemmamatcher och började med att komma i form i form och undvika frestelserna laster genom att checka in på en hälsofarm. Han var fast besluten att det skulle bli början på en resa tillbaka till toppen. Var är det bättre att börja än i botten?
"Han är den störste spelare jag har sett", förklarade Stoke Citys anfallare Jimmy Greenhoff efter en vänskapsmatch mellan hans First Division-lag och Stockport den 10 november 1975. "Ingen annan kunde ha kommit tillbaka efter två år och spelat som han gjorde."
Publiken drogs in. Countys publiksiffror tredubblades för att få en glimt av Best på planen. De fick vad de kom för: nordirländaren gjorde sitt lags enda mål i 1-1-matchen och hade otur som inte gjorde hattrick i debuten, då han träffade ribban två gånger.
Under de kommande 47 dagarna spelade Best tre ligamatcher för klubben och spelade huvudrollen i samtliga, gjorde två mål och inspirerade till två segrar och en oavgjord match. Efter att ha förlorat sju av sina elva senaste matcher före chockvärvningen såg Stockport nu ut som ett lag som inte kunde förlora. Plötsligt ville varje klubb ha en bit av Best - hans märkliga plan att använda fjärdedivisionen som ett sätt att sätta sig själv i i skyltfönstret verkade fungera.
"Jag ska ge något lag minst tre bra år om de ger mig ett bra kontrakt", förklarade 29-åringen i en av en av många "kom och hämta mig"-uttalanden. "Om jag kan ta mig till Spanien och skriva på för Real Madrid, som är ute efter mig, kan jag tjäna en förmögenhet. Ingen kvinna, ingen smak av det höga livet, kommer att ta den chansen ifrån mig."
Handbojad till en modell
Även om Real Madrid och Barcelona var isade sig vara intresserade, men ingen officiell kontakt togs. Det fanns långt gångna samtal med engelska toppklubbar, men de ville ha en försäkring för att ta sig an en fotbollsmagiker med en förkärlek för försvinnanden, så erbjudanden från exempelvis Chelsea var på pay-as-you-play-basis. FA hade gjort det känt att ett sådant avtal inte skulle tillåtas, eftersom de var oroliga för att villkoren skulle underlätta ytterligare en affär med endast hemmamatcher.
Best hade en kort sejour i Irland med Cork Celtic, medan den spirande North American Soccer League (NASL) på andra sidan Atlanten gjorde allt för att säkra hans signatur. los Angeles Aztecs var så desperata att hålla konkurrensen stången att de gick med påtill hans begäran om att de också skulle skriva kontrakt med hans kompis: spelkompisen Bobby McAlinden. Best argumenterade för sin sak inför Aztecs general manager, John Chaffetz, genom att beskriva McAlinden som en "bra liten mittfältare" som hade "spelat för Manchester City".
"Det var han nöjd med", berättar Best. "Jag glömde helt enkelt att säga att Bobby bara spelade en gång för Citys förstalag, innan han flyttades till Port Vale och och sedan Stockport." I det sistnämnda laget hade McAlinden bara spelat för reserverna innan han slutade för att bli takläggare; innan han flyttade till Los Angeles var han mer van vid femmannaspel på det lokala YMCA.
En självbelåten Best trodde att han hade lurat sin nya klubb, och kanske hade han det. Men viljan att anpassa sig till sin stjärnspelare var också ett tecken på vad som komma skulle. Chaffetz insåg att sättet att hantera ryktet om hans nya kontrakt, liksom den mediacirkus som följde med, var att luta sig in i det. Han mötte Best på flygplatsen och handfängslade honom omedelbart till en ung modell som han hade tagit med sig för tillfället och berättade för alla närvarande att stuntet var för att "se till att han inte går någonstans".
Klubbens huvudtränare Terry Fisher - bara 26 år och tre år yngre än Best - förstod uppdraget. "Det skulle finnas en uppsättning regler för George Best och en annan uppsättning för de andra landslagsspelarna i mitt lag", säger Fisher. "När man förstod att det inte handlade om att försöka få George att anpassa sig till något, utan att det snarare handlade om att försöka förstå vad George ville ha ut av att komma till Amerika, kunde man bilda ett partnerskap."
Detta tillvägagångssätt var en välkommen förändring för Best, som fann en glittrande form. Han var beväpnad med en poäng att bevisa. Efter att han hade smitit från ett avtal med Manchester United om att gå till New York Cosmos hade NASL-laget i stället värvat Pelé, och general manager Clive Toye, som fortfarande var skakad efter att ha blivit avvisad på Manchesters flygplats, retades: "Varför värva George Best när man kan värva den bäste?"
Som en viss ytterback i andra divisionen senare upptäckte, tenderade ord som dessa att stanna kvar i öronen på den tidigare Ballon d'Or-vinnaren. "Jag är bättre än Pelé", sa Best till reportrar efter att ha anlänt till NASL. "Jag tror faktiskt att jag är bättre just nu än Pelé var i sina bästa år."
Under sin tid där gjorde Best succé i ligan och blev utnämnd till divisionens all-star-lag tillsammans med Pelé, Franz Beckenbauer och Gordon Banks. "För mig erbjöd Amerika en nystart", skrev Best i sin självbiografi, Välsignad. "Det tog mig ut ur guldfiskskålen hemma och från drickandet och spelandet som jag visste att jag var tvungen att sluta med. Det gjorde det också möjligt för mig att spela fotboll utan den enorma press som hade legat på mig när jag spelade för Man United. Jag tränade som en galning i början... Jag skar också ner drastiskt på mitt drickande och för en tid höll jag åtminstone demonerna i schack."
I NASL:s stjärnspäckade laguppställning fanns också Rodney Marsh från Tampa Bay Rowdies och Bobby Moore, som hade lånats in från Fulham till San Antonio Thunder. När NASL-kampanjen avslutades i slutet av augusti 1976 begav sig trion till Craven Cottage.
Bests "drömdebut" mot Bristol Rovers följdes av en av hans bästa prestationer sedan glansdagarna, i en 2-1-seger i ligacupen över Peterborough. Med Best på ena kanten och Marsh på den andra spelade de två som om resten av deras lagkamrater var åskådare på första raden, eftersom de sökte varandra varje gång någon av dem fick bollen. Mot slutet av den första halvleken bröt Best dödläget med vad en tidningsreporter beskrev som "ett av de finaste mål jag någonsin har sett". Den långhårige och skäggige nr 7 tog bollen från Marsh, nickade upp den i luften och sköt ett volleyskott från 30 meter som letade sig in i målets övre hörn.
Medan Manchester United gav Best hans största minnen på en fotbollsplan, gav Fulham honom det roligaste han någonsin hade upplevt på en fotbollsplan. Peterborough-segern var början på ett partnerskap som förde tillbaka underhållningen till engelsk fotboll, i en tid då den kritiserades för att vara tråkig och defensiv. Ibland kunde Best till och med springa över till den motsatta kanten och tackla sin egen lagkamrat, som ett djärvt partytrick.
"Vi hade kändisar som kom för att titta på oss varje vecka", minns försvararen Tony Gale, som var ung i klubben på den tiden. "Alla och envar ville komma och se Fulham spela i andradivisionen. Rodney och Mooro tillförde en viss glamour, men George är den man som jag fortfarande ser som den bäste jag spelade tillsammans med. Gud vet hur han var när han var som bäst. Varje dag på träningen såg vi honom göra saker med bollen som jag aldrig såg någon göra igen under hela min karriär."
Bakom galler
Det var kanske inte inte varit den återkomst till toppen som Best kände att han var ämnad för, menmen hans tid i Aztekernas och Fulhams vita, snarare än Real Madrids, hyllas fortfarande. Tråkigt nog blev hans relation med båda sur då han - med de ord han själv använde senare - "vaknade på morgnarna och behövde en drink".
En rattfyllerikrock nära Harrods i London slungade Best genom vindrutan, frakturerade axeln och gjorde att han behövde 57 stygn i ansiktet. Efter att ha rest tillbaka till LA för 1977 års NASL-kampanj återvände han till Fulham den hösten men gjorde bara 10 matcher till och flydde till Amerika för att öppna en strandbar och bli sin egen sin egen mest lojala kund. "Jag bestämde mig för att jag hade hade fått nog och åkte tillbaka till LA", förklarar Best i sin bok. "Det var förstås lågsäsong, men det fanns ingen lågsäsong när det gällde drickande och kvinnor."
Fulham var rasande. Efter Bests framträdanden i NASL 1978 återvände han inte alls till Craven Cottage, utan åkte istället på en europeisk vänskapsturné med Detroit Express. The Cottagers tog honom till domstol, vilket fick FIFA att utfärda ett världsomspännande spelförbud som gällde i sex månader.
Vid det laget hade Best också lämnat Los Angeles. En ny ägare hade tagit över Aztecs och planerade att utnyttja en ny supporterdemografi demografiska genom att fylla truppen med spelare från Mexiko, vilket resulterade i en snabb nedgång i standarden. "Jag följde det välkända mönstret att dricka för att glömma fotbollen och sköta den så bra att  Att jag glömde bort att komma till träningen", säger Best. "Till slut sa jag till dem att jag inte ville spela för dem längre. De skickade mig till Fort Lauderdale Strikers."
Efter att "demonerna verkligen hade återvänt", som Best uttryckte det, spelade han i ytterligare sex år, som dock avbröts av hans kamp mot avstängningen, två perioder på ett rehabiliteringscenter och ett tre månader långt fängelsestraff för rattfylleri och våld mot tjänsteman. Han hade ytterligare perioder i Hibernian, San Jose Earthquakes, Bournemouth, Brisbane Lions och nordirländska Tobermore United, samt gjorde gästspel för Hong Kong-duon Sea Bee och Rangers, Newry Town i hemlandet, australiska klubben Dee Why och Reading i en vänskapsmatch mot Nya Zeeland på Elm Park i oktober 1984, då han var 38 år.
Trots sina svårigheter fanns det fortfarande stunder av häpnadsväckande briljans. Best gjorde två mål i sin debut för Fort Lauderdale, bland annat ett mål från "en nästan omöjlig vinkel". Några av hans prestationer för San Jose Earthquakes var så fantastiska att Manchester Uniteds boss Ron Atkinson ordnade ett möte med 35-åringen i London för att diskutera en 35-åringen i London för att diskutera en chockartad återkomst. Precis som Cosmos manager på Manchester Airport fick Atkinson vänta på en no-show.
När Best flera år senare ombads nämna vad han ångrade mest i livet svarade han utan att tveka: "Att lämna United." Men när han till slut fick möjlighet att återvända hade han istället skrivit på för Bournemouth i tredjedivisionen. Där fanns ett meddelande som "George Best kommer inte att spela idag" var en vanligare syn än mannen själv. Man visste aldrig riktigt vad man kunde förvänta sig av George Best.

54 Juli 2025 FyraFörrTwo

Topp Han var just besökte HMP Craven Cottage Ovan Fulhams publiksiffror steg när Moore, Best och Marsh var i stan

"tränare;
aldrig sen. hans nedgång
började när han hade
det där jävla huset byggt"

Ovan Den sexigaste mannen i Dunstable

FyraFörrTwo Juli 2025 55

"I'är bättre än Pele,"
berättade bäst för reportrar.
"faktum är att jag'är bättre nu
än Pelé i sin bästa tid"

56 Juli 2025 FyraFörrTwo

Medsols från ovan "Spela nu i Europa, din fegis"; att få det att se enkelt ut; "Åh nej, det här är hemskt"; Big Apple, större skägg; Cottagers kapriärer; problem med Old Bill; och att vända sig till Brisbane Lions

BÄST I SKOTLAND

George Best skrev på för Hibernian (ovan) efter att ha efter att ha lämnat Fort Lauderdale Strikers 1979.
Publiksiffrorna ökade dramatiskt, men han kunde inte rädda Hibs från nedflyttning och var tvungen att återanställas efter att ha fått sparken för att ha gått på en drink med Debbie Harry och det franska rugbylaget, som var i Edinburgh för att möta Skottland. Best skulle själv ha spelat en match mot Ayr United nästa dag dagen därpå, men dök inte upp.
Två år efter att han lämnat Easter Road återvände han till Skottland för att spela 20 minuter för Scone Thistle i en försäsongsmatch, för att betala av en inkomstskatt.

FyraFörrTwo Juli 2025 57

FEATURE
OUSMANE DEMBELE

28 September 2025 FyrarTtvå

Före Champions
Champions League-finalen,
skulle folk ropa
'Ballon d'Eller!' på mig.
Den'är den heliga graalen

Ousmane Dembele är favorit till att vinna Frankrike Fotboll nästa månad, efter att ha hjälpt PSG att bli Europamästare. Guillem Balague pratar med fransmannen för att ta reda på hur han studsade tillbaka efter svåra tider i Barcelona

FyraFörrTwo September 2025 29

et är bara två säsonger sedan han återvände till sitthemland ser Masour Ousmane Dembele ut att kunna koras till vinnare av årets Ballon d'Or - Frankrikes sjätte och på sätt och vis minst troliga mottagare av fotbollens mest prestigefyllda individuella utmärkelse.
Om han får den 69:e upplagan av utmärkelsen när den delas ut på Theatre du Chatelet i Paris den 22 september - och trots att Lamine Yamal nådde anmärkningsvärda höjder som tonåring är det svårt att hitta någon kunnig person som tror att han inte gör det - kommer Dembele att följa i fotspåren efter storheter som Raymond Kopa (1958), Michel Platini (1983, 1984 och 1985), Jean-Pierre Papin (1991), Zinedine Zidane (1998) och Karim Benzema (2022).
Det kommer att vara en rättvis belöning för en säsong 2024-25 där Dembele spelade en nyckelroll för Paris Saint-Germain när de äntligen uppnådde sin dröm om att vinna den eftertraktade Champions League, i slutet av en Treble-vinnande säsong. För 28-åringen var det pricken över i:et och en upprättelse efter en lång och krokig väg som har sett honom gå från hjälte till nolla och tillbaka igen.
Statistiken är bländande enkel, men som alltid berättar den aldrig hela historien. Förra säsongen med PSG, inklusive klubblags-VM, gjorde Dembele 35 mål på 53 matcher, bara fem färre än han gjorde på 185 matcher i sin förra klubb, Barcelona.
Dembele var bara 20 år gammal och kom till det då penningstarka Barça i augusti 2017, efter Neymars världsrekordförsäljning till PSG för 198 miljoner pund. I sin tur blev den unge fransmannen Barcelonas rekordvärvning, i en affär värd 135,5 miljoner pund.
Vad kunde gå fel? Som det visade sig, nästan allt. Efter två i stort sett skadefria säsonger på seniornivå, först i Rennes och sedan i Borussia Dortmund, följde sex år i Katalonien kantade av inte mindre än 14 muskelskador och 784 dagar på sidlinjen, plus många problem utanför planen.
Skador är naturligtvis en del av fotbollen, men under Dembeles tidiga år fanns det ingen brist på historier om hans livsstil. Oro för hans professionalism, särskilt inom områden som kost och disciplin, innebar att Barcelona enligt uppgift tilldelade kockar till honom i ett meningslöst försök att förbättra hans matvanor. Vissa hävdade också att hans förkärlek för spel sent på kvällen påverkade hans punktlighet på träningarna.
Även om spelaren senare skulle erkänna att han inte fullt ut förstod kraven på den professionella banan i de tidiga stadierna, avfärdade han också många av historierna som överdrivna. Vanorna rättades till och under de två sista åren i Barcelona reducerades hans skador till ett minimum. Det var plattformen för den Dembele som vi har sett i PSG.
Redan 2021 beskrev Barcelonas president Joan Laporta Dembele som "bättre än Kylian Mbappe". En vecka senare sa den nya Barça-bossen Xavi att han var en fotbollsspelare som "när den används på rätt sätt kan vara den bästa spelaren i världen".
Två månader senare ställde klubben - som vid det laget var hårt pressad på pengar - ett ultimatum till Dembele. Acceptera ett nytt kontrakt på sämre villkor eller lämna.
Dembele tackade nej till kontraktet. Xavi, som var fullt medveten om lagets behov av hans kvalitet, försvarade honom och höll inte med om klubbhierarkins hårda hållning. Men i slutändan petades spelaren från truppen.
I Katalonien var det ingen som ville höra Dembeles version av saken. Vid det laget hade han ofta blivit en lätt måltavla för katalanska medier och fans.
Efter en tid i klubben som hade kantats av såväl inkonsekvens som ouppfylld potential - men som också inkluderade tre ligatitlar, två Copas del Rey och två spanska supercuper - var skriften på väggen för honom.
Sommaren 2023 köptes den franske landslagsmannen av PSG för bara 43,5 miljoner pund. Han lämnade Camp Nou utan att någon till fullo förstod eller lärde känna honom. Ett mysterium efter sex år.
Mannen som Dembele ersatte i PSG var Neymar - precis som det hade varit i Barcelona sex år tidigare. Den här gången har det gått lite bättre än i Katalonien.
Stig fram, Ousmane
Idag är spelaren som med rätta kan hävda att har varit bäst i världen på senare tid, precis som Xavi förutspådde, sitter idag exklusivt ner med FFT för ett sällsynt samtal på tu man hand för att förklara varför saker och ting har gått så bra för honom sedan han återvände till Ligue 1. Dembele föredrar att låta fotbollen tala, men det finns tillfällen då behovet av att visa den verkliga personen bakom berättelserna väger tyngre än motviljan.
Visserligen kommer vår pratstund inte långt efter den enda riktiga lågpunkten under hans år, när PSG inte bara besegrades utan också demonterades av Chelsea i finalen i klubb-VM i New Jersey. Det var ett resultat som var så överraskande att det kändes nästan surrealistiskt - bäst sammanfattat av den numera berömda memen Spider-Man pekar på Spider-Man: två nästan identiska lag som möter sig själva. Chelsea utklassade PSG och pressade dem till underkastelse.
Mindre än två månader tidigare hade parisarna gjort precis det mot Inter i Champions League-finalen och krossat Nerazzurri med 5-0, den största segermarginalen som någonsin registrerats i mästerskapet, även om man räknar med tiden som Europacupen. Dembele gjorde två assist i den matchen, men var lika engagerad i presspelet som han var i anfallsspelet.
PSG:s tränare Luis Enrique uppfattas som huvudarkitekten bakom Dembeles revansch, som katapulterade anfallaren in i det globala samtalet om Ballon d'Or och andra individuella utmärkelser. I och med detta blev tränaren bara den andra i historien att vinna en liga, cup och Champions League-trippel med två olika klubbar, efter Pep Guardiola.
PSG-bossen hade också tagit hem den inhemska dubbeln under sin första säsong i klubben, innan Kylian Mbappes övergång till Real Madrid - ironiskt nog avsedd att öka den avhoppade superstjärnans chanser att vinna Champions League och Ballon d'Or, som han aldrig har vunnit - banade väg för Dembele att ta steget upp och bli huvudpersonen.
"Jag hade stort förtroende från tränaren", säger Dembele till FyraFyraTvå.   "Han förklarade för mig i början av säsongen att jag var tvungen att vara en ledare i det här laget - att föregå med gott exempel, både för de unga och de gamla spelarna."
PSG:s plan var att vinna genom kollektiva ansträngningar, men den nya ledaren på planen behövde också kliva fram som målskytt - inte bara skapa chanser eller höja ribban för andra. Alla förväntades förbättra sina siffror, så att Mbappes sorti till La Liga skulle kännas så lite som möjligt.
"Sanningen är att jag också sa det från början av säsongen, att jag ville göra mål, ge assist och vara avgörande för mitt lag", säger Dembele. "I slutändan var det ett mycket bra år. Jag hade också turen att ha exceptionella lagkamrater, som helt klart höjde sin nivå. Vi hade en fantastisk säsong, vilket alla kunde se, och vi var nöjda med den."
Dembele är inte nådig i sitt beröm av tränaren. De två hade inte tidigare mötts i Barcelona; Luis Enrique lämnade klubben i juni 2017, bara två månader innan Dembele skrev på för Ernesto Valverde.
"Han är någon som älskar fotboll, som lever för fotboll, som alltid letar efter saker som han kan förbättra", säger Dembele om sin PSG-chef inför försvaret av Europatiteln den här säsongen. "Även efter vår final, efter att ha vunnit Champions League, efter säsongen vi hade, även om jag tror att han åkte på semester, vet jag att han kommer att ha letat efter en annan taktik, för han vet att den här säsongen kommer vi att vara laget att slå."
Var det något som Luis Enrique specifikt hade sagt till honom som hade öppnat hans ögon, antingen personligen eller taktiskt, och hjälpt honom att nå nya höjder?
"Det han sa till mig när jag pratade med honom i början av säsongen var att jag främst skulle dra upp laget och vara ett föredöme för laget, för han sa att jag är en av de spelare som andra ser upp till", förklarar Dembele.
Många trodde, inklusive jag själv, att hans återkomst till formen sammanföll med att Luis Enrique sa till honom att vara lite mer proaktiv, lite mer självisk när han fick chanser - och om han gjorde det skulle det säkert bli fler mål.
Dembele håller inte med. "Nej", säger han ininisterar. "Han sa inte åt mig att vara självisk, snarare tvärtom. Han sa till mig att när du är framför mål, om du inte kan skjuta och det finns någon som är bättre placerad än du, då måste du passa. Det är så han ser på saker och ting, och det var vad han sa till mig.han upprepade det för mig.
"Naturligtvis är han glad över att jag gör mål mål, för en anfallare, en offensiv spelare, måste göra mål. Men han ser saker och ting på ett lite annorlunda sätt. Han ber mig inte att vara självisk, utan att fokusera på laget, och då kommer målen naturligt.
"Luis Enrique ger mig total frihet på planen, att byta med mina lagkamrater, att gå lite djupare, att hålla mig högre... och strukturen anpassar sig till allt detta. Det är något jag tycker om och något som jag snabbt anpassade mig till."
En mer central roll
Vissa har undrat om hans framgångar på senare tid delvis har berott på vad många uppfattar som en nyfunnen förmåga att anpassa sig till flera positioner - att spela centralt oftare, och inte bara enbart som yttermittfältare, där Dembele nästan alltid började när Mbappe var i PSG. Men mannen själv ser det inte riktigt på det sättet.
"Jag har alltid vetat hur man anpassar sig till olika positioner", insisterar Dembele. "Glöm inte att när jag började i Stade Rennais spelade jag som nummer 10 eller till och med ibland som nummer nio, som en del av ett 4-4-2-system. Det här är roller som jag har känt till från början, och jag tycker verkligen om att spela centralt - för därifrån kan du driva till höger, till vänster eller gå i djupled. Det var något jag gillade att göra i Rennes och Dortmund."
Han medger att saker och ting förändrades i Barcelona, där han nästan uteslutande placerades på kanten. Men även här hittade han ett sätt att anpassa sig. "I Barça spelade jag mest som ytter, men det är en position som jag också gillar, så jag anpassade mig snabbt till den", förklarar han.
Dembele är dock mycket snabb med att påpeka att hans framgångar på Parc des Princes inte bara har handlat om hans flexibilitet på positionerna - det har också handlat om den kollektiva styrkan och intelligensen hos spelarna runt omkring honom, liksom deras fullständiga vilja att förverkliga tränarens idéer på planen.
"Jag är omgiven av spelare som är riktigt intelligenta på planen", säger han. "Och med hjälp av tränarens instruktioner lyckas vi enkelt få kontakt med varandra. Ta Fabian Ruiz, till exempel - om jag går ner i djupled så skjuter han upp lite. Om jag flyttar mig åt höger eller vänster anpassar han sig efter det. Allt är väldigt flytande. Samma sak gäller för Achraf Hakimi - han dyker upp överallt. Vi anpassar oss hela tiden till varandra."
För Dembele ligger kärnan i den stilen inte bara i taktik eller rörelse, utan i mentalitet. "Fotboll sitter mest i huvudet", förklarar han. "Det handlar om att snabbt anpassa sig till nya mönster och idéer. Jag spelar tillsammans med mycket smarta spelare som har anammat den här spelstilen och tagit till sig Luis Enriques vision med entusiasm."
Det finns något annat som tränaren Luis Enrique gör som gör vissa av hans spelare obekväma och som kan få dem att fjärma sig från hans obevekliga krav - hans rättframma inställning till allt och hans önskan om att varje spelare ska kämpa för sin plats i startelvan, hela tiden.
"Han är en person som har fantastiska idéer och ett exceptionellt taktiskt sinne", säger Dembele. "Han är väldigt uppriktig och han är inte rädd för att säga vad som behöver sägas till spelarna. Det jag framför allt gillar med honom är att han skapar mycket konkurrens i laget. Om du vill spela i startelvan måste du visa det på träning och i match. Det är det jag gillar mest med honom."
Jag påminner Dembele om att tre av de fyra semifinalisterna i Champions League förra säsongen var exponenter för PSG:s positions- och bollinnehavsbaserade spel och undrar om det kanske var en annan anledning till deras framgångar och hans återkomst?
"Det är ett system som gynnar spelarna eftersom man med den detaljerade coachning man får mycket snabbt förstår vad man ska göra hela tiden och var ens lagkamrater befinner sig", säger han. "Det hjälper oss att skapa rörelser som är svåra att identifiera. När man har bollen för det mesta har man också generellt sett större chans att vinna... även om man ibland kanske förlorar.
"Det är en spelstil som jag tycker mycket om. Jag spelade på det sättet i Barcelona, Dortmund och till och med i Rennes. Jag hade bollen och det är en spelstil som ger dig trygghet - på planen har jag intrycket att du är mer säker på att vinna med den än med någon annan spelstil. Det är en spelstil som jag gillar - alla i Paris Saint-Germain gillar den faktiskt."
Saker och ting kan dock inte gå enligt planerna varje gång, vilket PSG fick erfara när de förlorade med 3-0 mot Chelsea i finalen i klubblags-VM. The Blues spelade med en mycket liknande stil. "De spelar lite som vi, positionsspel, med tre i backlinjen för att få ut bollen", säger Dembele, som inför matchen hade poserat på reklamfoton högst upp på Rockefeller Center i New York tillsammans med sin motspelare Cole Palmer. Fransmannen hjälpte PSG till final med viktiga mål mot Bayern München och Real Madrid, efter att ha missat de första matcherna i turneringen på grund av skada. "Chelsea har också exceptionella spelare, det är ett mycket bra lag", tillägger han. "De var bättre än oss i finalen och de förtjänade sin seger. Ja, de spelade på ungefär samma sätt som vi, men de gjorde det bättre och det skadade oss i den finalen."
Tappad på Emirates
Dembele har fått lära sig den hårda vägenatt det med Luis Enrique finns en röd linje som inte får överskridas. I september förra året, efter PSG:s 3-1-seger över anfallarens gamla klubb Rennes på Parc des Princes, uppstod ett spänt ögonblick mellan Dembele och managern - ett hetsigt meningsutbyte som i slutändan ledde till att Dembele uteslöts ur truppen till den följande matchen, en ligamatch mot Arsenal i Champions League, som Gunners vann med 2-0.
PSG tog bara fyra poäng på sina fem första matcher i ligaspelet och riskerade därmed att inte ens komma bland de 24 bästa och åka ut före utslagsfasen. Men Luis Enrique betonade vikten av att spelarna tar sitt ansvar för laget när han förklarade skälen till sitt beslut att peta Dembele.
"Det bästa jag gjorde var att inte spela honom i London mot Arsenal, även om det kritiserades hårt", sade managern. "Det var mitt bästa beslut för året. Resten skötte han själv."
Oenigheten berodde på att Dembele tog illa vid sig av hur managern hade tilltalat honom inför truppen - något som spelaren medger att han överreagerade på. Inte långt efteråt bad han om ursäkt. När Dembele nu ser tillbaka ser han annorlunda på det hela.
"Nej, jag hade aldrig något gräl med honom", säger han. "Vi hade bara diskussioner - om vad som gick bra och vad som inte gjorde det. Han sa saker tydligt till mig, men det var inte, som folk kanske tror, ett gräl. Vi pratade och sedan fattade han sina beslut. Det påverkade inte mig eller tränaren. Vi pratade och så var det med det. Efteråt såg jag att det var mycket som sades - men ni vet hur pressen är."
Oavsett de exakta detaljerna verkade episoden ha skärpt Dembeles fokus och förstärkt den verkliga betydelsen av lagmoralen och hans nyckelroll i den. "Att hjälpa laget är det viktigaste", förklarar anfallaren, som gjorde fyra mål i PSG:s två sista ligamatcher i Champions League och säkrade viktiga segrar mot Manchester City och Stuttgart som bekräftade avancemanget till nästa omgång. När PSG åkte tillbaka till Emirates för att möta Arsenal i semifinalen spelade Dembele inte bara från start utan gjorde också matchens enda mål.
"Innan man tänker på mål eller att vara avgörande måste man hjälpa laget", insisterar han dock. "Det är nyckeln till framgång - som vi såg i år. Jag har aldrig varit den sortens spelare som inte försvarar, som bara tänker på sig själv.
"Även om jag, för att vara ärlig, motsäger lite vad jag sa tidigare, var lite mer självisk i år - det är förmodligen därför jag gjorde fler mål! Men ända sedan jag var liten har jag alltid tänkt på laget - på att spela med en kollektiv anda. Jag tror att det är en av anledningarna till att jag hade en så bra säsong.
"Tränaren sa till mig i början av säsongen att jag var tvungen att hjälpa laget och föregå med gott exempel. Han sa att om jag inte föregick med gott exempel skulle jag förlora min plats i startelvan. Så jag visste att jag var tvungen att sätta laget i första rummet - och det är precis vad jag har gjort."
Om det fanns några tvivel om hans totala engagemang i det presspel som hans tränare kräver, så behöver man inte titta längre än till en bild som blev viral av Dembele under Champions League-finalen, framåtböjd och stirrande framåt i utkanten av straffområdet, som om han väntade på startskottet i början av den olympiska 100-metersfinalen.
PSG hade redan vunnit, men han verkade full av koncentration, med blicken fäst på Inters målvakt Yann Sommer, och väntade på att motståndarna skulle ta en målspark, till synes så att han kunde storma in och pressa dem direkt.
På frågan om vad som egentligen rörde sig i hans huvud när den där bilden togs är svaret avväpnande enkelt. "Faktum är att efter att ha sprungit tre, fyra eller fem sprintar... är jag trött!" säger han och brister snabbt ut i skratt. "När jag hamnar i den positionen är det för att återhämta mig från den ansträngning jag just har gjort.
"Men tränaren ber mig att inte ge målvakten och försvararna tid att tänka, för om man ger dem de där tre, fyra eller fem viktiga sekunderna hinner de tänka, slå rätt passning och bryta pressen. Så jag tror att om jag måste springa igen, så föredrar jag åtminstone att springa de där 10-15 meterna mot målvakten, än att springa de 45-50 meterna tillbaka mot mitt eget mål."
Barcelona till Ballon d'Eller
Kollektivt arbete, fler mål än någonsin, silverware... alla vägar verkar nu leda i en och samma riktning. Ballon d'Or då? Hur viktig är den för honom, och vad skulle den betyda? Hans svar är otvetydigt. "För en fotbollsspelare finns det inget bättre än en individuell trofé", säger han. "Det är fotbollens heliga graal. När man ser alla legender som har vunnit den är det enastående."
Under uppladdningen inför Champions League-finalen hälsade många i tränarstaben - och till och med andra i klubben - på honom med lekfulla rop om utmärkelsen, nästan som ett sätt att pusha honom och få honom att fortsätta. "Folk såg mig och ropade mitt namn, ropade 'Ballon d'Or, Ballon d'Or!'", ler han. "Men om jag ska vara ärlig så var Luis Enrique, personalen och alla spelarna verkligen fokuserade på laget - särskilt på Champions League-finalen."
Vad Dembele inte vet är att Luis Enrique och hans tränarteam gjorde en medveten ansträngning för att plantera den tanken i hans huvud sedan början av säsongen - genom att nämna Ballon d'Or vid varje tillfälle, som ett smart sätt att motivera honom, stärka hans självförtroende och få honom att tro att han absolut hörde hemma i det samtalet.
Den där kvällen mot Inter i München var historisk: PSG:s första Champions League-titel någonsin. Faktum är att alla de fyra tidigare Europacup- eller Champions League-finalerna i München också hade producerat en förstagångseuropamästare - Nottingham Forest 1979, Marseille 1993, Borussia Dortmund 1997 och Chelsea 2012.
Efter att ha vunnit Champions League, Ligue 1, Coupe de France och Frankrikes Super Cup förra säsongen, samt gjort 16 assist till sina 35 mål, vet Dembele att det potentiella erkännandet inte är någon tillfällighet. "Efter en sådan säsong - fyra titlar, mål och assist - är det normalt att betraktas som en av favoriterna till priset", säger han.
Det känns också som att Ballon d'Or för honom skulle vara den senaste segern på vägen för den unge mannen som skrev på för Borussia Dortmund från Rennes i maj 2016, tre dagar före sin 19-årsdag.
På frågan om hur svårt det var att göra den övergången säger Dembele: "Det var inte lätt, även om jag fick hjälp.jag tillbringade sex månader som proffs i Rennes, sedan åkte jag till Tyskland. Men jag blev så väl mottagen, jag var som en del av en familj i Borussia Dortmund. Thomas Tuchel, som jag betraktar som en far för mig, välkomnade mig mycket bra i klubben.        Jag hade också en "storebror" i Dortmund, Pierre-Emerick Aubameyang, som hjälpte mig enormt mycket under hela mitt år. Allt detta gjorde min ankomst till Dortmund så mycket enklare."
Framgångarna i Dortmund innebar att han kom till Barcelona i augusti 2017 i en ung ålder, fortfarande bara 20 år, men med sig i bagaget hade han berömmelsen och alla de krav som följer med att vara en stjärna. Trots allt som hände under hans tid i Katalonien har han ändå varit positiv till sin tid i Barcelona, det lag han så desperat ville nå framgång med.
"Ja, det var komplicerat, särskilt eftersom jag kom till klubben efter bara 18 månader som proffs, med sex månader i Rennes och sedan ett år i Dortmund", säger han. "Att komma 20 år gammal till ett omklädningsrum som Barcelona med alla stjärnor, med alla spelare som jag drömde om att spela för... det var helt exceptionellt. Efteråt var man tvungen att anpassa sig. Jag hade otur med skador under tre eller fyra år. När man kunde spela var man tvungen att anpassa sig. När man inte kunde det var man tvungen att vara stark. Men jag gjorde det jag älskade och jag var i min drömklubb, Barcelona. Det var inte lätt, men efter tre eller fyra år var det mycket bättre."
I motsats till rykten och spekulationer, som främst sprids av klubblojala medier, åtnjöt Dembele alltid respekt och uppskattning från sina lagkamrater i Barça, varav många blev förvånade och besvikna när han såldes till PSG. Han förblev alltid lite av ett mysterium för sina lagkamrater, men de uppskattade hans humor och att han i grund och botten var en bra kille.
"Jag är nöjd med allt som hände i Barcelona, för det var verkligen där jag växte som person, både på och utanför planen", förklarar han. "Jag fick också många vänner i Barcelona, som jag fortfarande pratar mycket med. Så det var en exceptionell tid för mig och framför allt en tid då jag lärde mig mycket."
"Jag vann'inte sluta äta hamburgare!"
De som känner honom väl - och de ärär ett fåtal - säger att det som förmodligen förändrade honom mest var när han gifte sig med sin flickvän Rima på ett muslimskt bröllop i marockansk stil i december 2021, följt av att hans dotter föddes i september året därpå. Bröllopet kom som en överraskning för många av hans lagkamrater, inte minst eftersom de inte ens var medvetna om att han hade en partner.
Dembele är mycket mån om sitt privatliv, särskilt när det gäller hans fru och unga dotter. Det tysta stödet och närvaron från hans partner anses allmänt vara en av de främsta anledningarna till att Dembele idag kan uppvisa det lugn och den fokus som har gynnat honom så mycket under de senaste åren, både på och utanför planen.
Framför allt fick det honom att fundera över vad han behövde göra nu när han var en familjefar med ansvar. Under sina två sista säsonger i Barcelona växte han i princip upp. Han arbetade hemma med en sjukgymnast och åkte ofta till Frankrike för att få specialiserade förebyggande behandlingar. Med en fars ögon och sinne började han se allt på ett annat sätt.
Dembele förstod till slut vikten av rätt kost och har under de senaste säsongerna haft en fransk nutritionist som hjälpt honom att upprätthålla en hälsosammare livsstil.
På frågan om det fanns något ögonblick då han insåg att något måste förändras för att han skulle kunna uppfylla sin potential är han mycket tydlig. "Eftersom jag kom till Barcelona med bara ett och ett halvt år som proffs bakom mig gick jag inte så mycket på gym, utan gick direkt ut på planen med mycket energi - och lite talang också", säger han.
"Efter en skada, två, tre, fyra skador förstår man att man måste ta hand om sin kropp, att fotboll på hög nivå är krävande och att det inte bara handlar om talang eller att vakna upp och gå direkt ut på planen. Man förstår att vad som helst kan hända.
"Jag förstod att jag var tvungen att arbeta, att jag var tvungen att bli starkare, att jag var tvungen att äta bra och sova bra. Jag förstod allt det där. Och så är det, det betalar sig idag i Paris Saintt-Germain. Jag är lycklig."
Numera är han uppenbarligen bekväm i sitt eget skinn, och det är viktigt för alla fotbollsspelare. Jag frågar honom om det kanske är anledningen till att han inte drabbades av några allvarliga skador varken före eller efter tiden i Barcelona, och hur väl han känner sin kropp nuförtiden.
"Perfekt", säger han. "Jag känner min kropp perfekt, hur snabbt jag ska gå, när jag inte ska gå. När jag blir tillsagd att inte köra fortare än 30 km/h kör jag inte fortare än 31, utan håller mig till 30. Jag vet när jag är trött, när jag inte ska träna, när jag ska träna och när jag behöver stärka mig själv också. Nu, de senaste tre eller fyra åren, kan jag det verkligen utantill."
Hur är det med hamburgare och pizzor? Är de bara ett avlägset minne? Något att se fram emot när ridån går ner för karriären? Tja, inte riktigt. "När jag går i pension ... vad vill jag inte äta?" säger han. "När det gäller hamburgare och pizzor finns det alltid några efter matcherna. Inte hela tiden, men särskilt efter matcher. Alla spelare äter hamburgare eller pizzor efter matcherna. Jag äter inte så mycket choklad, så det är okej. Men jag äter fortfarande hamburgare och pizzor efter matcherna och det kommer inte att sluta."
Messi'råd
Många fotbollsspelare är bra med båda fötterna, menmen ytterst få kan matcha PSG-anfallarens ambidextriösa egenskaper - färdigheter som gör honom så oförutsägbar och mångsidig. Spelaren själv har svårt att helt förklara orsaken bakom det. "Ända sedan jag var liten har jag alltid föredragit att driva bollen framåt med vänsterfoten, men jag har föredragit att skjuta med högerfoten", säger han."Jag vet att det är konstigt, men det är så det är."
Liverpool fick bevittna fenomenet i straffläggningen i Champions League på Anfield i mars, när Dembele - efter att tidigare ha gjort målet som avgjorde matchen - först ställde upp för att ta sin straffspark med sin förmodat starkare vänsterfot. Under upploppet bytte han snabbt fot och valde istället att slå bollen i mål med sin "svagare" högerfot. "Mina skott är bättre med högerfoten än med vänsterfoten", är hans något sakliga förklaring till varför.
Ambidextriösa spelare är sällsynta, och även om egenskapen främst är neurologisk har den kopplats till några intressanta personlighetsmässiga och kognitiva mönster. Forskning tyder på att de ofta uppvisar en större kognitiv flexibilitet, med en förmåga att snabbt anpassa sig till nya situationer eller enkelt växla mellan olika uppgifter och perspektiv. Deras hjärnor tenderar att vara mindre lateraliserade, vilket innebär att båda hjärnhalvorna är mer lika aktiva, vilket kan bidra till en mer balanserad integrering av både logik och intuition. Vissa studier associerar också ambidexteritet med högre nivåer av kreativitet och divergent tänkande, samt en tendens till okonventionell problemlösning. Låter det som Ousmane Dembele, frågar jag?
"Det är möjligt, ja", säger han. "Jag kanske kommer fram till andra lösningar än andra. På planen ställer jag egentligen inga frågor till mig själv. Jag säger till mig själv att jag har båda fötterna och att det är bra. Det är väldigt användbart för mig, jag kan snabbt växla från den ena till den andra eller fatta beslut om vilken av dem jag ska använda i sista sekunden. Men efter det är det något som alltid måste arbetas med: gesterna, träningarna, matcherna också. Det är något som jag måste jobba på för att inte tappa det."
Det finns naturligtvis en mycket viktig förutsättning. Man måste också vara en bra fotbollsspelare. "Det är bra att kunna använda båda fötterna, men de måste vara bra båda två", medger han. "Om båda fötterna är dåliga är det inte samma sak."
Dembele har tränats av några av de största tränarna i fotbollens historia och har också spelat - och fortsätter att spela - med några av de största spelarna. När han ombeds nämna de spelare och tränare som har haft störst inflytande på honom, förutom Luis Enrique, nämner han betydelsen av dem som var där i viktiga skeden av hans utveckling som fotbollsspelare.
Rolland Courbis var den tränare som han blomstrade under i Rennes för att förtjäna sin flytt till Dortmund, medan Tuchel fanns där för honom när han var ung och ensam i Tyskland. Trots alla sina problem i Barcelona nämner han också Xavi som ett stort inflytande på honom.
Sedan har vi också Marco Reus och hans vän Aubameyang, som båda var inspirationskällor för honom som lagkamrater i Dortmund, liksom Sergio Busquets i Barcelona - och naturligtvis Lionel Messi. "Jag hade en mycket bra relation med Messi från allra första dagen", säger han.
"Mitt skåp stod precis bredvid hans och han gav mig många råd. Han var en person som instinktivt visste vad man ville ha. Han sa till mig att jag måste vara seriös om jag ville uppnå mina drömmar - efter det tittade jag på och lärde mig av vad han gjorde på planen.
"Oavsett om han spelade som nummer 10 eller nummer nio var hans positionering exceptionell, sättet han verkade göra sig osynlig på planen. Ibland verkar man inte se honom på fyra eller fem minuter, men så fort han får bollen vet han instinktivt vad han ska göra.
"Messi visste när Jordi Alba skulle dubblera med honom längst fram, när han skulle lägga in bollen.han förstår fotboll väldigt bra, positionerar sig väldigt bra på planen och du vet - vi vet alla - vad han kan göra med sina fötter."
Jag frågar Dembele om han en dag, när hans dotter växer upp, kommer att berätta för henne att han spelade med Messi. "Jag berättar det för henne redan nu!" ler han, trots att hon inte ens är tre år gammal än.
Är fotboll en passion eller ett jobb för Dembele? "Det är både och", säger han. "Men först och främst, särskilt som barn, var det en passion." Jag ber honom att välja sin perfekta match - var det en som spelades på gatan kanske, eller den match där han gjorde sin professionella debut för Rennes mot Angers 2015? "Gatorna är bara för skojs skull", svarar han. "Jag tror att det var den första matchen jag spelade professionellt.den perfekta matchen."
Debuten för Rennes var det första stora steget längs en stenig väg, men det är en väg som i slutändan verkar vara avsedd att leda honom till Ballon d'Or.

30 September 2025 FyrarTtvå

En stjärna från början

Ousmane Dembele hade bara gjort 27 A-landskamper när han 2016, 19 år gammal, debuterade i Frankrikes A-landslag.
Han kommer från Vernon i Normandie, 50 mil nordväst om Paris, och föddes av en far med maliskt ursprung och en mor som växte upp i Mauretanien.
Stjärnan anslöt till Rennes som 13-åring efter att ha tagit sig upp i juniorleden i Evreux - mindre än ett år efter debuten i Ligue 1 som 18-åring kom också hans första match för Frankrike.
Dembeles debut för Les Bleus 2016, som inhoppare mot Italien, kom kort efter att han flyttat till Tyskland för att spela för Borussia Dortmund - bara månader efter det kom hans första mål för sitt land i en vänskapsmatch mot England på Stade de France.
Sommaren 2018 var han världsmästare och spelade fyra matcher när Didier Deschamps lag tog hem VM-guldet i Ryssland, även om han var en oanvänd inhoppare i semifinalen och finalen, fortfarande bara 21 år gammal.

Medurs från toppen Med Rennes som 18-åring; hans introduktion på Camp Nou; mystisk man i Barça; med PSG:s manager Luis Enrique

"Luis Enrique är någon
som lever för fotbollenL,
han'letar alltid efter
saker han kan förbättra"

FyraFörrTwo September 2025 31

Ballong
d'Eller
odds

OUSMANE DEMBELE
1/4
Lamine Yamal
5/1
Vitinha
14/1
Mo Salah
16/1
Raphinha
16/1
Cole Palmer
20/1
Achraf Hakimi
25/1
Fabian Ruiz
25/1

66 September 2025 FyrarTwo

"Chelsea närmade sig
sPELET som vi gör,
men gjorde det bättre och
skadade oss i finalen"

Ovanför Top of the Rock med Cole Palmer i New York
Vänster Gör stora framsteg i Dortmund

FyraFörrTwo September 2025 33

Ovan Gör sin poäng på sin återkomst till Emirates
Nedan Europas kung efter 5-0-segern mot Inter

"Tränaren sa till mig att jag måste
vara ett föredöme. om jag
inte'inte, skulle jag förlora min
plats i laguppställningen"

Ousmane
Dembele:
Rymd
hoppare
entusiast

FFT träffade fransmannen första gången 2017 - och fick reda på att tonåringen var förtjust i en ovanlig fotografering

åtta år sedan, FyraFyraTvå till Dortmund för att prata med fem av klubbens blivande stjärnor - däribland tonåringarna Ousmane Dembele och Alexander Isak. Den tyska klubben har länge varit känd för sin tendens att rekrytera pärlor i ung ålder och sedan sälja dem vidare med vinst. Jadon Sancho, Erling Haaland och Jude Bellingham anslöt senare och lämnade för enorma summor - BVB saknade inte heller unga talanger i början av 2017, då de bjöd in oss till sin träningsplan för att prata med Dembele, Isak, Christian Pulisic, Raphael Guerreiro och Julian Weigl.
Självklart fanns det bara en sak vi kunde ta med oss: en rymdhoppare, för att ge vår fotografering ett ganska ungdomligt tema. Barn gör ju inget annat än att studsa runt på rymdhoppare, eller hur?
Trots komplikationerna med att få tag på en i Tyskland, FFT's vanessa Leissring med den ljusorange sfären och knäppte snart av bilderna. Pulisic satte sig på den och gjorde sitt bästa för att posera för foton, men det verkade inte vara hans grej. Amerikanen var fortfarande bara 18 år gammal, men uppträdde redan med mognaden hos en fotbollsspelare i slutet av 20-årsåldern - efter att ha träffat FFTvar han på väg för att köpa ett kök. En sådan mognad var en användbar egenskap när han försökte anpassa sig till Bundesliga, men mindre användbar när han ombads att röra sig i rymdhopparen. Vibe: revisor på företagets bortadag, försöker men misslyckas med att återfå sin ungdom.
Dembele hade dock inga sådana problem. När han presenterades för rymdhopparen hoppade han på den direkt och hade genast jätteroligt, skrattade med sina lagkamrater, som om det här var den fotografering han hade väntat på sedan han föddes.
Efter fotograferingen, FFT upp på övervåningen med Dembele och Guerreiro, och den förstnämnde lekte dörrknackning för att roa sin kompis, knackade på en slumpmässig dörr och gick sedan iväg med ett leende på läpparna. Han var busig, men man kunde se att folk älskade honom för det.
Han spelade trots allt otroligt bra - två dagar i förväg, FFT hade varit på Westfalenstadion för att se Dembele storma fram på högerkanten och passa Pierre-Emerick Aubameyang att göra matchens enda mål mot RB Leipzig. Han var uppenbarligen en enorm talang.
Intervjuerna var avslöjande, och inte bara för vad de sa. FFT pratade med Pulisic och Isak tillsammans, trots att de knappt kände varandra. Medan Pulisic talade väl, såg Isak skrämd ut - 17-åringen hade anlänt från AIK i Sverige bara fjorton dagar tidigare, men var extremt blyg, ovan vid uppmärksamheten. Det var en tidig indikation på att flytten till Dortmund var för mycket, för tidigt - i slutändan gick han med i Real Sociedad för att göra sitt namn och har sedan dess sett mycket mer självsäker ut.
Dembele och Guerreiro talade också med FFT tillsammans och skämtade med varandra vid varje tillfälle. Dembele hade anslutit sig till Dortmund trots intresse från Liverpool och Leicester, dåvarande mästare i Premier League. "Jag träffade Jürgen Klopp i Paris, men jag sa till honom att jag hade bestämt mig för att skriva på för Dortmund", säger Dembele. "Jag sa samma sak till Claudio Ranieri." Om bara The Foxes hade slängt in en rymdhoppare i affären kunde saker och ting ha blivit mycket annorlunda.

E

Topp Dembele tog tjuren, eller i det här fallet rymdhopparen, vid hornen
Ovan Unga BVB-prospekt: Guerreiro, Isak, Pulisic, Dembele

FyraFörrTwo September 2025 35

SNABBRAND
FRÅGOR

Är Ousmane Dembele den bästa spelaren i världen?
Ingen kommentar!
Är Ballon d'Or en utmärkelse some toppspelare vill vinna?
Ja, det är det.
Ddrömmer du om att vinna ballon d'Or?
Ja, det gör jag.
Är Luis Enrique den tränare som du har lärt dig mest av?
Ja, det har jag.
Vilka andra managers hade en stort inflytande på dig?
Thomas Tuchel, Xavi, Rolland Courbis.
Vilka spelare har du mest gillatd spela med?
Lionel Messi, Pierre-Emerick Aubameyang, Marco Reus, Sergio Busquets, Pedri.
Vemvilka skulle vara med i ditt perfekta        fem-i-ett-lag? Wskulle du vara med i det?
Inte jag, jag är ute! Marc-Andre ter Stegen, Samuel Umtiti, Sergio Busquets, Lionel Messi och Pierre-Emerick Aubameyang.
För dig, vem är den största spelaren i historien av spelet?
Messi.

"Även efter den säsong
vi hade, kommer Luis Enrique
kommer att leta efter
en annan taktik"

Ovan Att ta Ligue 1-titeln, del ett av The Treble Vänster Press på Inters målvakt Yann Sommer

FourFourTwo September 2025 37

"Messi gav mig en hel del
råd. Han sa att jag'skulle behöva
vara seriös om jag ville
uppnå mina drömmar"

38 September 2025 FyraFörrTtvå

Ovan Samarbetar med Lionel Messi i Barça Nedan Springer iväg i glädje efter PSG:s seger mot Liverpool

FEATURE
SJEVTSJENKO

Ballon d'Eller
wsom min
barndom dream.
Milan sa,
'Den enda  sättet att
win det är genom att
spelag för oss'

Andriy Shevchenko steg från Kiev till att bli världens bästa - med sina egna ord återupplever han en karriär som inspirerat av Valeriy Lobanovskyis klockor och Ian Rush's stövlaroch förklarar varför Volodymyr Zelensky kan räkna med honom

Intervju med Dani Gil

50 Sommaren 2025 FyraFyrarTwo

W

är kärnkraftsolyckan i Tjernobyl inträffade i april 1986 var jag nio år gammal. I'hade precis provspelat med Dynamo Kiev och det hade gått bra, men allt förändrades. Under de första dagarna efter katastrofen fortsatte vi med våra normala liv eftersom de trodde att situationen var under kontroll. Så småningom, evakuerades vi dock på grund av riskerna med att vara så nära Ground Zero. Min far var militär och hade tillgång till en del av informationen - de bestämde sig för att ta oss till kusten, till Azovska sjön. Där stannade vi i läger i tre månader tills vi kunde återvända. Under den tiden förlorade jag kontakten med människorna på Dynamo. I kände ärligt talat I'aldrig skulle spela för dem igen.

Åren dessförinnan har jag fina minnen av att spela på gatorna i Kiev med mina vänner. Alla bilder som jag har i mitt minne är kopplade till fotboll - Jag vaknade och gick och lade mig och tänkte på det och drömde om att lyckas som spelare. Tanken tanken på att jag kunde lyckas motiverade mig - jag var nyfiken och ville bli bättre redan som mycket ung.
Jag deltog regelbundet i turneringar mellan skolorna - de ringde upp mig för att spela och vi åkte buss till olika stadsdelar. Det var då jag började sticka ut bland barnen i min åldersgrupp. Jag vann inte alltid, men det var inte det viktigaste. Redan då kunde folk känna av det ledarskap jag hade på planen - jag hade redan en stark mentalitet.
En kille som hette Oleksandr Shpakov arbetade för Dynamo Kiev och brukade gå på den här typen av matcher eftersom han var scout för klubben och letade efter unga talanger som kunde ta sig till toppen. Jag minns att han kom fram till mig, presenterade sig och sa att jag skulle göra mig redo för en provspelning.
Efter den rättegången kom Tjernobyl och min evakuering. I slutet av september eller början av oktober, efter att ha återvänt till Kiev, kom dock en av Dynamos tränare och besökte mig. Han var förvånad över att jag inte hade anslutit mig till klubbens organisation - lyckligtvis återupptog jag träningen.
Senare reste jag utomlands med Dynamo. Vi spelade i två olika turneringar: en i Aberdeen och en annan i Wales, i Ian Rush Cup. Jag var 13 år, vi vann och jag blev utsedd till bästa spelare. Det var speciellt eftersom Rush själv gav mig ett par Nike-stövlar. Även om stövlarna var för små för mig höll jag dem kära i åratal eftersom alla kände honom och han var en Liverpool-legend - jag försökte spela med dem en gång, tills mina stortår stack ut genom tåpartiet!
Snart kom Valeriy Lobanovskyi in i mitt liv. Han var den mest inflytelserika tränaren i Ukrainas historia - vi kände alla till honom eftersom han byggde upp vinnande lag i Dynamo Kiev under flera generationer: 1974, 1986 och när han återvände 1997. Vid det senare tillfället var jag redan med i förstalaget. Om han kom tillbaka var det för att han trodde att han kunde vinna igen med det laget. Han trodde på oss.
Första gången jag talade med Lobanovskyi ansikte mot ansikte var på det kontor han hade på stadion. Han motiverade mig ännu mer än vad jag redan var, eftersom jag insåg att någon med en tävlingsanda hade kommit till klubben, någon som skulle driva oss alla framåt.
Han sa till mig: "Du är väldigt ung, du har kvalitet och talang, men du måste vara disciplinerad, helt ändra din karaktär och vara mer professionell."  Han ritade upp vägen för mig så att jag kunde börja min professionella karriär. Han förvandlade oss alla från begåvade fotbollsspelare till krigare med en önskan om att skapa ett bra lag.
Vissa av träningspassen var dock en mardröm! Ibland hade vi till och med tre pass på en dag, när vi var vana vid att göra högst två. Den fysiska intensiteten var enorm. jag minns att vissa lagkamrater avslutade vissa övningar med att kräkas på grund av extrem trötthet. Många av veteranerna lovade att vara redo för matcherna, men i utbyte bad de om en vapenvila. Att träna mindre hårt. De orkade helt enkelt inte mer.
Men Lobanovskyi gav sig aldrig, och hans sätt att uttrycka sig var roligt. "Titta, det här är en klocka, allt måste vara perfekt för att den ska ge rätt tid," brukade han säga. "Tänk dig att jag tar ut en bit? det kommer inte att fungera. Det här är samma sak. Antingen respekterar du de regler jag satt upp, eller så går du." Det var hans principer.
Inom loppet av fyra eller fem månader kände vi oss redan annorlunda, kapabla att göra vad som helst. Allt förbättrades: kollektivet, de individuella prestationerna, strategin, hanteringen av omklädningsrummet, de fysiska förberedelserna.
Han tog alltid hand om mig. Han upprepade hela tiden för mig att talang utan rätt inställning inte skulle räcka. "Om du vill gå långt måste du vara professionell", varnade han mig ständigt. Jag var tvungen att ge 100 procent av mig själv och offra vissa saker i mitt liv. Den där utbildningen var avgörande.
Han var som en far i ordets alla bemärkelser. Han lärde oss också vikten av att förstå hans idéer under matcherna och att veta varför vi gjorde varje sak. Jag älskar hans historia, den är enastående. Efter att ha vunnit allt, inklusive två europeiska cupvinnar Cupvinnarcupen, hade han kommit tillbaka till Dynamo Kyiv för att göra allt igen.
Den första säsongen 1997-98 var mycket speciell för hela laget, men också för mig personligen, eftersom jag hade en magisk kväll på Camp Nou där jag gjorde ett hattrick mot Barcelona. Vi vann med 4-0 och det var då vi började tro på oss själva och på möjligheterna att göra något stort i Champions League. Det var en oförglömlig upplevelse. Utan tvekan ett av mina bästa ögonblick i Dynamo. Hur många lag gör fyra mål mål mot Barça på deras egen planhalva? Inte många. Vi spelade en fantastisk match.
Det var under de åren jag bildade ett riktigt bra anfallspar med Serhiy Rebrov. Jag hade känt honom sedan jag var 15 - vi hade redan delat omklädningsrum i ungdomslagen i Ukraina. Vi hade en bra relation. Jag gillade hur han tänkte, spelade och läste spelet. Han blev en god vän och det var lätt att spela tillsammans med honom. Vi anföll, men vi var också tvungna att försvara oss mycket.
Lobanovskyi förde oss alla samman. En säsong senare var vi riktigt nära att vinna Champions League. Vi eliminerade Real Madrid, Europas stora gigant, men vi kunde inte ta oss förbi Bayern München i semifinalen. Vi spelade oavgjort 3-3 hemma, men förlorade till slut med 1-0 i München. Vi saknade erfarenhet. Hade vi haft det hade vi tagit oss till final. Vi saknade också lite tur.
Vi hade samma anda i landslaget. Ukraina betyder allt för mig. Det var både en enorm motivation och en stor ära att få bära min nations tröja. Jag började spela för ungdomslagen när jag var 15 år - min första match kom strax efter att Ukraina blivit självständigt, i Lviv, mot ett holländskt juniorlag som hade Clarence Seedorf i sin laguppställning.
Stadion var fullsatt med 30 000 personer, som var stolta och känslosamma över att äntligen ha fått ett eget landslag. Vi spelade oavgjort 2-2. Det var ett av de lyckligaste ögonblicken i min karriär.
Jag debuterade i A-landslaget 1995 och spelade i många viktiga matcher, bland annat mot Ryssland i den sista matchen i vår kvalgrupp till EM 2000. Det var en kontroversiell match eftersom relationerna mellan Ukraina och Ryssland var spända - i stället för att istället för att sova på hotell i Moskva fick vi på ambassaden av säkerhetsskäl. En stor säkerhetsoperation hade satts på plats på grund av de speciella omständigheterna kring matchen.
På väg till stadion kastade fans sten på vår buss, men som tur var gick det inte längre än så. Vi var helt fokuserade på att få ett bra resultat, för om vi förlorade var våra EM-hopp över. Jag gjorde kvitteringen i den 88:e minuten - det var ett långskott som vid första anblicken inte var något hot, men vid första anblicken, men det behövde bara vara på mål som då kunde vad som helst hända. Någon kunde avleda den, eller målvakten kunde göra ett misstag, vilket är exakt vad som hände. Det var ett ögonblick av enorm nationell stolthet.
Tidigare samma år, 1999, hade jag gått med i Milan. Den första kontakten kom genom Rezo Chokhonelidze, en georgisk scout som klubben använde sig av i Östeuropa. Han kom för att se mig spela några matcher, började följa mig med större intresse tillsammans med en annan av sina kollegor och talade med Lobanovskyi, som han hade en god relation till.
Milans VD Ariedo Braida reste också till Kiev för att träffa mig, och vi talades vid efter en match. Han var en artig och välklädd man och Rezo fungerade som översättare. Ariedo gav mig en Milan-tröja med mitt namn på och sa: "Det enda sättet att vinna Ballon d'Or är att spela för oss." Han behövde inte säga mycket mer för att övertyga mig - det var en ära för mig, och jag sa till honom att jag drömde om att uppnå båda sakerna.
Jag pratade med Lobanovskyi - jag berättade att jag kände mig redo och han sa att det var rätt tid för mig att fortsätta växa. Han varnade mig för att jag skulle behöva fortsätta arbeta för att förtjäna min plats i en klubb som Milan. Inte inte långt därefter kombinerade han sin roll somför Dynamo med rollen som Ukrainas landslagschef, så vi tappade aldrig kontakten. Varje gång jag kom tillbaka för att spela för landslaget gick jag direkt till hans kontor och vi pratade i tre eller fyra timmar - han frågade om träningsmetodiken i Italien, om spelarna och taktiken där.
Jag kom till den bästa klubben i världen vid den tiden, också med de bästa människorna. Från första början kände jag värmen och tillgivenheten från alla i Milan. jag talade inte italienska, men jag tog lektioner, och i omklädningsrummet gav de mig alltid en hand. De bjöd ut mig på mat, skämtade och fick mig att känna mig som en av dem.
Alessandro Costacurta var tio år äldre än jag - han var som en bror. jag delade rum med Demetrio Albertini och Massimo Ambrosini på resorna, och de hjälpte mig också. Alberto Zaccheroni var min första tränare, han var underbar. Hela klubben, och även supportrarna supportrarna, ville att jag skulle lyckas.
Jag gjorde mål i min debut i Serie A mot Lecce, efter en vacker kombination mellan George Weah, Oliver Bierhoff och mig själv, när vi spelade oavgjort 2-2. Milan var mästare när jag kom, så jag gick med i en klubb som nyligen hade varit riktigt framgångsrik, men det var också en tid av övergång. Weah, Bierhoff, Zvonimir Boban och Leonardo hade gett allt men var på väg mot slutet av sin tid i klubben. Under de kommande två eller tre säsongerna förändrades laget förändrades, med Seedorf, Filippo Inzaghi, Alessandro Nesta, Rivaldo och Andrea Pirlo kom in, medan Gennaro Gattuso klev upp från nedflyttade Salernitana.
Det var en nödvändig metamorfos för Milan att bli den viktigaste referenspunkten i italiensk fotboll igen, eftersom det fanns sex stora Serie A-lag som gick in i säsongen 1999-2000. Inter hade Javier Zanetti, Christian Vieri, Ivan Zamorano och Ronaldo. Lazio hade Pavel Nedved, Alen Boksic, Sinisa Mihajlovic, Marcelo Salas och Roberto Mancini. Juventus hade Alessandro Del Piero och Zinedine Zidane. Parma hade Gianluigi Buffon, Fabio Cannavaro och Hernan Crespo. Fiorentina hade Rui Costa och Gabriel Batistuta. Tittar man på alla dessa trupper kunde vem som helst vinna titeln. Det var guldåldern för calcio. Det var vackert.
Sedan kom Carlo Ancelotti 2001 - han var en exemplarisk tränare. Vi är fortfarande vänner - vi ringer ofta till varandra, och för inte så länge sedan besökte jag honom i Madrid. När vi växte var det där Milan-laget inte bara ett fantastiskt lag - det var framför allt en fantastisk grupp människor som leddes av en mästare som han.
År 2003 vann Milan Champions League. Den svåraste matchen var semifinalen mot Inter. Hela staden tystnade den veckan, medan nervositeten och förväntningarna ökade för varje dag - Ancelotti sa att han aldrig hade sett så mycket spänning i luften. Vi spelade oavgjort 0-0 i första matchen och 1-1 i returen, då jag gjorde mål och skickade oss till final tack vare regeln om bortamål.
Trots att det slutade 0-0 var det så många chanser i finalen mot Juve på Old Trafford. Det var allt annat än tråkigt. Båda målvakterna, Dida och Buffon (som då tillhörde Juve), var avgörande. När vi kom till straffsparksläggningen bad Ancelotti mig att ta den första. Jag sa nej, eftersom jag ville ha ansvaret för att ta den sista. Jag var säker på att jag skulle göra mål. När jag sprang fram till bollen såg jag bilder från min barndom framför mig - alla dessa ögonblick då jag drömde om att vinna den tävlingen. Den kvällen skrev vi om historien. Jag satte den vinnande straffen, och det var perfekt.
Efteråt talade jag med Milans vice ordförande, Adriano Galliani, och han gav mig tillåtelse att ta med Champions League-trofén till Kiev, för att hylla Lobanovskyi lobanovskyi som hade dött ett år tidigare. Det var det allra första jag gjorde - Jag flög med en privatjet och tog trofén för att besöka Lobanovskyis monument.
Han betydde mycket i min karriär, han hjälpte mig han hjälpte mig att ta mina första steg, och vi var väldigt nära att vinna pokalen med Dynamo. Han förtjänade det. Han skulle ha älskat att vinna den själv - att jag gjorde det med Milan var delvis tack vare honom.
Ett år senare vann jag också Ballon d'Or. Jag hade gjort många mål under flera säsonger, och jag visste att jag genom att spela för  en stor klubb som Milan satte mig i strid för det. Att besegra Turkiet under kvalet till VM var också viktigt. Vi vann med 3-0 på bortaplan, jag gjorde två mål och jag hade en känsla av att jag kom närmare Ballon d'Or den dagen. Jag konkurrerade med toppspelare som Deco och Ronaldinho, men det var en belöning för tre eller fyra år på högsta nivå.
En månad efter segern i Turkiet åkte min fru med mig till Ballon d'Or-galan i Paris, tillsammans med Galliani och Leonardo som Milans representanter. Det var så speciellt, för jag hade drömt om det ögonblicket sedan jag var liten. Mina idoler, Oleh Blokhin och Ihor Belanov, hade också vunnit den och jag blev den tredje ukrainska fotbollsspelaren att få Ballon d'Or. Tillfredsställelsen var gigantisk.
Strax därefter tilldelades jag också titeln ukrainas hjälte. Det betydde allt för mig att mitt land erkände mina prestationer. När jag spelade för Milan visste jag att det fanns miljontals ukrainare som var mycket stolta över att ha en landsman som representerade dem.
År 2005 nådde vi dock ännu en Champions League-final, där vi mötte Liverpool i Istanbul. Vi ledde med 3-0 i halvtid, men sedan följde sex mardrömsminuter. Under den perioden gav vi upp vår tremålsledning, men vi måste också ge Liverpool en eloge för den blinda tro de hade på sin comeback. Deras supportrar slutade aldrig att heja på dem från läktaren.
Folk kanske tror att vi slappnade av vid 3-0, men det är inte alls sant. Vi var koncentrerade och underskattade inte Liverpool - i halvtid hade vi pratat om att behålla fokus, eftersom det fortfarande fanns en andra halvlek att spela. Finalen var konstig. Om vi kunde bortse från de sex minuterna spelade vi en fantastisk match. Vi dominerade, skapade chanser och jag hade en dubbelchans på tilläggstid som Jerzy Dudek räddade på ett oförklarligt sätt. Fotboll är vacker av den anledningen. Ta aldrig ta något för givet.
I straffsparksläggningen försökte jag göra något liknande som på Old Trafford två år tidigare. Ja, jag var nervös och jag märkte att Dudek gjorde några konstiga rörelser i målet. Mitt skott hamnade till slut för nära målets mitt och han räddade den med vänsterhanden.
Att förstå att man inte alltid vinner är en annan värdefull lärdom i livet. Alla stora idrottsmän har missat någon gång. Michael Jordan brukade förklara att han missade tusentals frikast innan han nådde toppen. Man måste acceptera nederlag som en del av resan.
Säsongen därpå förlorade vi i Champions League-semifinalen mot Barcelona. Vi förlorade första matchen med 1-0 på San Siro, men tävlade verkligen i returen på Camp Nou camp Nou. Domaren dömde orättvist bort ett ett mål som jag gjorde och som skulle ha tvingat fram en förlängning - på den tiden fanns det ingen VAR, men jag fällde aldrig Carles Puyol. Det där Barça-laget under Frank Rijkaard var fantastiskt, så jag klagar inte. I livet vinner man och förlorar man.
Den sommaren var Chelsea intresserade av att värva mig, och jag tog det svåra beslutet att lämna San Siro och prova nya saker. Mina bästa fotbollsår var i Italien - jag kom dit när jag var 22 och lämnade när jag var 29. Men jag ville också ha en annan erfarenhet, att leva i ett annat land.
Övergången gick igenom strax före vM 2006 i Tyskland. Hjälper Ukraina att kvalificera sig för första gången var en känslomässig prestation, men jag gick långt ifrån mitt allra bästa, och jag hade att göra skador. Jag började träna först två dagar före vår öppningsmatch mot Spanien, efter att ha varit borta i mer än en månad.  Jag tog med mig sjukgymnaster för att påskynda min återhämtning, för att försöka vara redo i tid, och vår tränare Oleh Blokhin sa att han ville spela med mig direkt, så att Så att jag kunde få matchrytm.
Vi förlorade med 4-0 mot Spanien, men slog Saudiarabien och Tunisien. Jag gjorde mål i båda segrarna och vi tog oss till åttondelsfinal, där vi slog Schweiz på straffar innan vi slogs ut av mästarna Italien i kvartsfinalen. Det var en fantastisk resa. jag minns fortfarande hur många ukrainare som kom för att stötta oss i Tyskland och hur tacksamma de var för allt vi åstadkom den sommarenallt vi åstadkom den sommaren.
Innan jag visste ordet av - efter att ha samlat på mig trötthet och utan tid att återhämta mig - började jag mitt nya liv i Chelsea. Jag hade ingen tid att anpassa mig och det fanns höga förväntningar på mig. Vi åkte till USA för att göra en försäsong, allt hände väldigt snabbt och de första veckorna var tuffa.
Vi förlorade Community Shield mot Liverpool, men personligen hade jag en bra debut - efter en passning från Frank Lampard, Jag hade kvitterat med en bröstkontroll och ett fint avslut med insidan av foten.
Det fanns en stark hunger att vinna i Chelsea - killar som Lampard, Petr Cech, John Terry och Arjen Robben var på toppen av sina karriärer, i kombination med erfarna spelare som Claude Makelele, Michael Ballack och jag själv. Vi var  ett starkt lag. Vi började säsongen lite ojämnt, men jag gillade att omklädningsrummet omklädningsrummet var mycket konkurrenskraftigt, atmosfären atmosfären var bra och vi motiverade varandra för att lyckas.
Att arbeta för Jose Mourinho var en fantastisk erfarenhet - jag har stor respekt för honom eftersom han alltid fattade de bästa besluten för laget. Han var en mästare på att motivera varje spelare på olika sätt och visste hur han skulle slå an rätt ton hos var och en av oss - han använde sin intelligens för att övertyga oss individuellt och som grupp. Vi var hans soldater. Jag hade turen under hela min karriär att alla tränare jag hade delade samma egenskap: deras vinnarmentalitet.
Mitt mest speciella ögonblick i Chelsea var att vinna FA-cupfinalen 2007 på det nya nya Wembley, på grund av hur mycket det betyder för engelsmännen. Vi var nära att vinna Premier League-titeln under båda mina säsonger, men Manchester United vann med en knapp marginal.
Jag presterade på en hög nivå en del av tiden, särskilt under min första säsong från januari till april, innan jag blev skadad. Problemet var att jag hade för många fysiska problem som gradvis slet ner mig. Jag opererades för bråck, återhämtningen återhämtningen var långsam och jag gick igenom flera upp- och nedgångar som hindrade mig från att spela konsekvent under ett halvår.
Under min andra säsong började jag bra, gjorde mål och hade en fantastisk match mot Aston Villa på annandagen, men sedan blev jag skadad igen. Det var tufft att avsluta med förlusten mot Manchester United i Champions League-finalen i Moskva.
Jag gick tillbaka till Milan på lån och det var fantastiskt att dela omklädningsrum med Ronaldinho och David Beckham. Vi tillbringade mycket tid tillsammans och det var kul. Även om de var högprofilerade personer var de fantastiska lagkamrater på på daglig basis - tillmötesgående, professionella. De var vinnare, det låg i deras DNA. Ronaldinho var en av de mest begåvade spelarna i fotbollshistorien. Han var magi personifierad, full av karisma.
Det var dock en svår tid för mig, eftersom skadorna återigen slet ut mig. jag var mer än medveten om att jag inte längre var den spelare jag hade varit några år tidigare. Jag kunde inte tävla på samma nivå, eftersom min kropp inte tillät mig att nå upp till min vanliga standard.
Jag spelade mig igenom smärtgränsen och det var då jag bestämde mig för att det var bäst för mig att återvända till Dynamo Kiev - främst för att få uppleva Euro 2012 på hemmaplan, där Ukraina och Polen tillsammans stod som värdar för finalen. Jag ville förbereda mig ordentligt, eftersom jag inte hade spelat i EM tidigare, och jag ville njuta av det till fullo innan jag inför pensionen. Jag fick mig själv tillbaka i form, spelade för Dynamo och var med i Champions League igen.
När turneringen kom var jag inne på de sista veckorna av min karriär, men jag kände fortfarande att jag hade något att erbjuda. Jag ville avsluta på bästa möjliga sätt och EM gav mig det perfekta tillfället: att ta farväl av fotbollen på hemmaplan. Jag hade hade lite ont i ryggen, men i vår öppningsmatch öppningsmatch mot Sverige spelade jag en av mina bästa matcher på fem år och gjorde två mål när vi kom från underläge efter Zlatan Ibrahimovics mål. Det var helt galet. Hela min familj och så många vänner var på läktaren. Det var något alldeles speciellt.
Senare blev jag assisterande tränare för landslaget inför Euro 2016. Vi förlorade mot Tyskland, Polen och Nordirland utan att göra mål och omklädningsrummet var helt nere, utan självförtroende, menändå gick jag med på att ta över som manager eftersom jag såg en enorm potential.
Jag omgav mig med några mycket mauro Tassotti, Andrea Maldera och Raul Riancho - och under två år utvärderade vi mer än 100 spelare och investerade otaliga timmar och ansträngningar för att bygga upp truppen på nytt, eftersom vi visste att det fanns talang i Ukraina.
Vi hade inte mycket tid att arbeta med spelarna och vi kvalificerade oss inte för VM 2018, men vi formade den idé vi trodde på. Vi övertygade alla om vikten av att spela på ett visst sätt - att kontrollera matcherna och diktera spelet - och vi arbetade hårt med gruppens mentalitet. Vi kanske inte kunde dominera matcherna mot toppnationerna, men vi visste att vi kunde kontrollera matcherna mot 75 procent av motståndarna. Vid EM 2020 nådde vi kvartsfinal och förlorade mot England.
Sedan början av förra året har jag haft en annan roll, men en som är lika viktig, som ordförande för Ukrainas fotbollsförbund. Allt börjar med att bygga ett starkt lag runt omkring sig. Vi har genomlevt det tuffaste ögonblicket i Ukrainas historia och under dessa tre år av fullskaligt krig har vi visat världen att fotbollen fortfarande existerar i vårt land.
Jag har känt ett starkt ansvar för att hjälpa människor och stödja mitt land på alla sätt jag kan - det är vad jag har varit helt engagerad i och vad jag har gjort varje dag. Jag har regelbundet deltagit i välgörenhetsevenemang, som den mest välkända ukrainska fotbollsspelaren. Andra idrottsmän har också hjälpt till, och vi har ständig kontakt kontakt - Oleksandr Usyk, Elina Svitolina, Wladimir Klitschko, Sergiy Stakhovsky. Vi är alla sammankopplade. Närhelst det finns något som är kopplat till sport eller humanitära humanitära ändamål vet vår ordförande Volodymyr Zelensky att han alltid kan räkna med mina råd.
Vi vill alla ha fred, men också rättvisa för Ukraina. Vi måste försvara vår integritet som land. Vi har kämpat för våra liv. Även om jag reser på konferenser och ofta till London, där hela min familj har bott i 19 år, tillbringar jag den mesta av min tid i Kiev, där jag växte upp.
Varje dag har vi hört sirenerna, hotet från missiler och drönare. Ingen har varit säker - bara när vi har varit i skyddsrummet.
Men fotbollen har ändå gett människor hopp. Det är det mest kraftfulla budskapet vi vill dela med oss av till världen. Vi har fortsatt att delta och lyckas i tävlingar, på ungdomsnivå, i damfotboll och damfotboll och även i futsal. Vi har varit närvarande och vi har tävlat. Allting har varit svårare för oss och vi har mött oväntade utmaningar varje dag. Som ukrainare har vi dock fortsatt att röra oss framåt.

52 Sommaren 2025 FyraFörrTwo

Medurs från nedan Tjernobyl tvingade Sheva att fly från Kiev; "Chefen sa att träningen är avbruten"; Dynamos dynamiska stjärna

"Vårt Dynamo-lag kom
mycket nära att vinna
champions League -
vi saknade erfarenhet"

54 Sommaren 2025 FyraFörrTwo

Individuella utmärkelser

Ballon d'Or
2004
Årets ukrainska fotbollsspelare
1997
1999
2000
2001
2004
2005
Champions League  bästa målskytt
1998-99
2005-06
Serie A  bästa målskytt
1999-2000,
2003-04

"Det fanns miljoner
ukrainare som var stolta över en
stolthet över att en landsman
vann en Ballon d'Eller"

Medsols från toppen Old Traffords ära; den utlovade Ballon d'Or; "Så du vill att jag ska försöka se avslappnad ut?"

FyraFörrTwo Sommar 2025 55

Medurs från ovan Chelsea blues; ett språkrör för en nation; Euros galenskap; ikonisk tränare; Ukrainas legend

Ukraina's
genom tiderna ledande
målskyttar

1
ANDRIY SHEVCHENKO
48
2
Andriy Yarmolenko
46
3
Jevhen Konoplyanka
21
4
Roman Yaremchuk
17
5
Serhiy Rebrov
15

"Fotboll ger Ukraina
hopp, att'är det budskap
vi vill dela med oss av - Vi
fortsätter att röra oss framåt"

FyraFörrTwo Sommar 2025 57

FEATURE
ALEXANDER ISAK

Alexander den store?

Många var inte överens om hur Alexander Isak säkrade en rekordövergång till Liverpool, men det råder ingen tvekan om 125 miljoner pund-mannens förmåga. De som har följt hans karriär berättar FFT varför han till och med kan överglänsa Salah

Ord Ed McCambridge Ytterligare rapportering Chris Flanagan, Joe Donnohue

et är en historia som berättas av Alexander Isaks ungdomstränare i AIK, Elias Mineirji, om första gången han såg ynglingen träna med A-laget.
Mineirji förstod att det var ett stort steg för Isak, 16 år gammal och i en av Sveriges största klubbar, och följde med för att ge lite moraliskt stöd.
"Han tog bollen på egen planhalva och satte av i hög fart", berättade Mineirji senare. "Ingen kunde fånga honom - det var 60 meter, ner till höger, och vi som tittade på läktaren trodde att han skulle springa och sedan passa. Men utanför straffområdet, från en vinkel, sköt han istället. Det flög rakt förbi målvakten. Alla bara applåderade."
Ynglingen, som föddes i Sverige 1999 av eritreanska föräldrar, hade länge tippats för en plats i A-laget, men hans fantastiska solomål övertygade klubbens manager Andreas Alm om att han skulle spela honom i den kommande matchen i Svenska Cupen mot Tenhults. Isak kom in som avbytare i den 75:e minuten och gjorde debutmål bara 11 minuter senare.
Två månader efter det startade Alm honom i AIK:s andra ligamatch för säsongen, borta mot Graham Potters Östersund. Isak hittade nätet igen och blev klubbens klubbens yngste allsvenska målskytt, 16 år och 199 dagar gammal.
"Det fanns en berömd intervju som Isak gjorde efter den matchen", säger Sportbladet skribent Frida Fagerlund berättar för FFT. "Han fick frågan om sin briljanta prestation, men började prata om att han hade skola nästa dag. Han var lång, även på den tiden, så det var ingen som förstod att han var så ung. Det är så begåvad han var."
Isak blev en omedelbar stöttepelare och gjorde 10 mål på 24 matcher när AIK slutade tvåa i Allsvenskan. Inte långt efter att säsongen avslutats fick han till och med debutera för Sveriges A-landslag, i en vänskapsmatch mot Elfenbenskusten i Förenade Arabemiraten. I sitt andra framträdande, mot Slovakien, blev Isak sin nations yngsta målskytt.
Europas elit kretsade kring honom, och Real Madrid ska ha tagit kontakt, även om Isak hade sitt hjärta inställt på Tyskland. Samma månad betalade Borussia Dortmund 8,2 miljoner pund för den tonårige anfallaren - ett rekord för en allsvensk spelare. Med tanke på Bundesliga-giganternas rykte som en av de finaste skolorna i världsfotbollen verkade det som en perfekt passform.
"Det var en typisk Dortmund-värvning - en ung talang, men ännu inte den färdiga artikeln", säger Bild's BVB-reporter Sebastian Kolsberger berättar FFT. "Han beskrevs som nästa Zlatan Ibrahimovic, och han anlände med en enorm mängd löften."
Med Dortmund fastlåst i en kamp för att kvalificera sig för Champions League var hans nya chef, Thomas Tuchel, ovillig att ge tonåringen blod. Isak gjorde bara ett framträdande under sina första sex månader - fyra minuter i DFB-Pokal. "Han var fortfarande mager och kom sällan med i matchtrupperna, inte ens på bänken", minns Kolsberger. "Hans brist på möjligheter berodde på två faktorer. Den första var Tuchel, som har anklagats för att sätta resultat framför långsiktig utveckling - han var förmodligen inte den perfekta tränaren för Isak. Pierre-Emerick Aubameyang var också i det närmaste oövervinnelig."
Tuchel lämnade i slutet av säsongen och Aubameyang såldes i januari året därpå, men hoppet om ökad speltid grusades av ytterligare värvningar - Isak var bara involverad i fem Bundesligamatcher 2017-18, med ytterligare sju framträdanden i cuperna, och gjorde ett mål i en seger i DFB-Pokal över Magdeburg.
"Han spelade bra den kvällen, men hans prestation ledde inte till fler möjligheter", säger Kolsberger. "Det var tydligt att han blev alltmer frustrerad.
"Vi började höra historier om att han inte ansträngde sig ordentligt på träningarna - han hade förväntat sig att få fler chanser och fick inte det stöd han ville ha."
Halvvägs in i sin tredje säsong, efter att ha spelat för klubbens reservlag, bad Isak om speltid på en högre nivå - han lånades ut till holländska Willem II, där han äntligen fick chansen att glänsa. Isak gjorde mål i sin fjärde match för klubben och blev hjälte i sin sjätte, då han kvitterade mot AZ Alkmaar i semifinalen i KNVB-cupen och sedan på ett dramatiskt sätt satte den vinnande straffen i straffläggningen.
Därefter följde otroliga 11 mål på de följande sju ligamatcherna, vilket gjorde Isak till den första utlandsfödda spelaren som gjorde 12 mål på sina första 12 matcher i Eredivisie. Hans låneperiod slutade med en förlust mot Ajax i cupfinalen och han verkade redo för en möjlighet tillbaka i Dortmund. BVB hade andra idéer.
"De tyckte att han hade gjort tillräckligt för att hamna i skyltfönstret", säger Kolsberger. "De tyckte inte att han hade ansträngt sig tillräckligt under sin tid i Tyskland. De valde att casha in och det fanns flera intressenter."
Spanien'spaniens konstigaste cupfinal
Den klubb som vann kampen om 19-åringen var-19-åringen var Real Sociedad, som betalade endast 7,5 miljoner pund för att värva honom sommaren 2019. La Liga-klubben har länge haft ett rykte om sig att ta fram lokala talanger, även om utländska spelare kan granskas extra noga - under flera decennier fram till slutet av 1980-talet tog de bara ut spelare från Baskien.
"Det kan vara en riktigt tuff plats för en utomstående", säger John Aldridge till FFT - Real Sociedad ändrade sin rekryteringspolicy och värvade honom från Liverpool 1989. "På min första presskonferens frågade en journalist mig hur det kändes att ingen av fansen ville ha mig. Supportrarna klottrade då 'F**k off, Aldridge!' på träningsanläggningen, vilket var trevligt.
"Saker och ting har lugnat ner sig sedan dess, men det finns fortfarande press på utlänningar eftersom det finns en akademi full av briljanta lokala ungdomar som vill ha den där tröjan, och samhällen som vill se dem spela. Det finns bara ett sätt att vinna över dem - genom att prestera. Som anfallare innebär det att man springer som en galning och gör mål."
Aldridge gjorde två mål mot Barcelona i början av säsongen och blev snabbt en favorit bland fansen. Isak behövde fem matcher för att bryta sin duck, och vissa ifrågasatte inledningsvis om han skulle klara av steget upp. "Han hade imponerat i Nederländerna, men La Liga är en helt annan sak", säger Aldridge, som fortfarande regelbundet besöker sin gamla klubb. "Fysiskt var han inte riktigt där ännu. Han är en lång kille och har alltid varit snabb, men han behövde få lite mer kött på benen."
Potentialen var dock mycket tydlig. "Man kunde se att han hade en fantastisk rörelseförmåga och en smart fotbollshjärna - han var en härlig, naturlig spelare", minns Aldridge.
"Han började växa i självförtroende under säsongens gång och fansen belönades i slutändan för sitt tålamod med honom."
Isak gjorde två mål före december, men hittade sina målkängor före jul - precis som Aldridge var det viktigt att hitta nätet mot Barcelona, innan han slog till i en seger mot Osasuna. Svensken gjorde ytterligare fem mål under den andra halvan av säsongen, bland annat ett sent segermål hemma mot rivalen Athletic Bilbao. "Om det inte gör att du blir accepterad av fansen är det inget som kommer att göra det", säger Aldridge. "När man gör ett stort mål för dem, älskar de dig."
Men det var i Copa del Rey som Isak verkligen bländade - han gjorde sju mål på fem matcher, bland annat två i segern mot Real Madrid, och skickade sin nya klubb till den första finalen på hela 32 säsonger. Deras motståndare i finalen blir Athletic Bilbao. "Det kan inte bli mycket större för klubben än så", säger Aldridge. "Isaks mål var avgörande för att de skulle ta sig dit."
Semifinalerna var i mars 2020, men Covid innebar att finalen inte skulle äga rum förrän i april 2021, och båda klubbarna hoppades kunna vänta tills fansen kunde närvara.   I slutändan spelades den bakom stängda dörrar i Sevilla - Real Sociedad tog hem sin första trofé sedan 1987. "Dagar som dessa kommer inte ofta för en klubb som La Real", säger Aldridge. "Isak kommer alltid att vara en hjälte där för sina insatser."
Real Sociedad fick behålla pokalen i exakt två veckor innan den överlämnades till Barcelona, vinnare 2020-21. Vid det laget närmade sig Isak slutet på en andra säsong i La Liga som hade gett honom 17 mål. Han hade gjort nio mål på sex matcher mitt under säsongen, inklusive ett hattrick mot Alaves - den första trippeln i La Liga av en svensk spelare sedan Henry Carlsson 1949.
"Under sin tid iunder sin tid i Spanien blev han bara bättre och bättre framför mål", säger Aldridge. "Han hade redan en fantastisk rörelse- och dribblingsförmåga, men han lade till den där iskalla instinkten som alla toppanfallare har. Hans uppspel förbättrades och han passade väldigt bra ihop med de lokala grabbarna. Fansen accepterade honom som en av sina egna."
Isak blev mer känd under EM den sommaren och hyllades när Sverige gick till åttondelsfinal, även om han inte gjorde mål utan i stället stod för två assist. "Det var den sommaren som han blev lagets verkliga talisman", säger den svenske journalisten Fagerlund om en spelare som sedan dess har passerat 50 landskamper för sitt land. "De tidiga jämförelserna med Ibrahimovic var kanske inte helt korrekta när det gäller spelstilen, men det finns en känsla av att han är Ibras efterträdare."
"I'är lycklig här"
Sommaren 2022 var Isak 22 aoch jagades återigen av några av de största klubbarna på kontinenten - Newcastle betalade klubbrekordet 63 miljoner pund för att ta honom till St James' Park. "Han är en enastående talang och i en bra ålder för att växa med den här klubben", sa Eddie Howe när han anlände.
"Han var inte den färdiga produkten och vissa såg det som lite av en risk", minns Aldridge. "Men de som såg honom i Spanien visste att Newcastle fick en spelare med enorm potential.jag skulle också vilja påstå att han var en mindre risk än till exempel Darwin Nunez, som flyttade till Liverpool samma sommar. Isak hade gjort mål i Spanien, som är en tuffare liga än Portugal."
Steve McManaman, före detta Liverpoolstjärna, håller med efter att ha spelat i La Liga för Real Madrid. "De spelar en fin teknisk fotboll i Real Sociedad", säger han till FFT. "De är alla extremt bekväma med bollen, så de spelarna tenderar att passa de bollspelande lagen i England."
Ändå fanns det några som var tveksamma. "Han var ingen världsstjärna på den tiden - många hade aldrig hört talas om honom", säger Chris Waddle, före detta kantspelare i Newcastle och England. "Det var ett enormt utlägg för en oprövad anfallare med ett lite brokigt förflutet. Han hade mycket att bevisa."
Anfallaren lät bara fotbollen tala och öppnade målskyttet på Anfield i sin Premier League-debut. Liverpool tog alla tre poängen tack vare Fabio Carvalhos mål i den 98:e minuten, men Isak hade landat. "Det var ett fantastiskt mål och ett lysande sätt att presentera sig för Newcastle-fansen", säger Waddle.
Fansen antog också snabbt en sång till hans ära. "Gimme gimme gimme en anfallare från Sverige, han är vår nummer 14 och han spelar i anfallet", sjöng de och lånade från de svenska legenderna ABBA.
Anfallaren var borta i fyra månader med en lårskada, men gjorde åtta mål på 12 ligamatcher när han kom tillbaka - och hjälpte klubben att kvalificera sig för Champions League för första gången på två decennier, även om han inte lyckades hitta nätet i Magpies finalförlust i Carabao Cup mot Manchester United.
Men det finaste ögonblicket under hans debutsäsong var en assist. Jacob Murphy vann BBC:s pris för månadens mål i april nästan helt och hållet på grund av Isak, efter att svensken fått bollen nära mittlinjen i Everton, visat prov på fantastisk skicklighet genom att dribbla sig förbi flera försvarare och sedan lagt bollen tillrätta för sin lagkamrat som kunde nicka in den från en meters håll. "Han har några av de egenskaper som Thierry Henry hade", strålade Howe.
I slutet av den kampanjen var Magpies förälskade. "Han var den typ av spelare som Geordies älskar i sitt lag", säger Waddle. "Han är en underhållare, en målskytt, en riktig nr 9. Newcastle-fansen har alltid älskat sådana spelare."
Hans aktier växte 2023-24, då han gjorde 21 mål i Premier League - en siffra som bara slogs av Erling Haaland och Cole Palmer, trots att ljumskskador stoppade hans kampanj. Isak hade en bättre skottfrekvens (26,9 procent) än någon annan spelare som gjorde mål minst 15 gånger.
"Det var något med honom som verkligen förändrades under hans andra säsong i Newcastle", förklarar Aldridge för FFT. "Han lade till den där hänsynslösheten som tar dig från att vara en mycket bra anfallare till att bli en anfallare i världsklass.
"Haaland behövde fler chanser än Isak för att göra mål. De är båda fantastiska spelare eftersom de inte ger målvakten någon chans, men Isak var utan tvekan ännu bättre."
Förra säsongen hittade Isak nätet vid 16 tillfällen under 15 Premier League-matcher mellan oktober och januari, inklusive ett hattrick mot Ipswich och en våldsam insats mot Liverpool som vann Premier Leagues pris för månadens mål i december, då han också var månadens spelare. Efter att ha vänt ut och in på Virgil van Dijk registrerade kamerorna att hans mål mot Liverpool färdades i 68 km/h, vilket gjorde det till säsongens mäktigaste.
"Det är det som kännetecknar en bra centerforward - folk som gör sina egna mål", säger Waddle. "Han förlitar sig inte enbart på service för att skapa sina chanser. Han kan göra mål från ingenting."
Isak avslutade säsongen med 23 mål i Premier League, tvåa efter Mo Salah, men fick övertaget i den viktigaste matchen, åtminstone för Newcastle-fansen - Carabao Cup-finalen, där svenskens mål efter paus gav Magpies den första stora trofén sedan 1969. "Det här betyder allt", flinade Isak efter matchen. "Supportrarna har varit fantastiska."
"Det var en lysande dag i Newcastles historia", ler Waddle. "Isak var exceptionell hela vägen genom tävlingen. Han gjorde mål mot Chelsea och Arsenal på vägen till finalen och avslutade sedan jobbet mot Liverpool. Stora mål mot stora lag."
Isaks sensationella prestationer hade gett upphov till rykten om en övergång för stora pengar - rykten som han tvingades ta itu med mitt under firandet. "Jag har sagt många gånger att jag inte tänker så mycket på min framtid", försäkrade han fansen. "Jag är lycklig här och vi tävlar om titlar." Det skulle bli ett tema som skulle dominera de kommande månaderna.
Evolution från Darwin
Efter att Newcastle hade vunnit en trofé och kvalificerat sig för Champions League igen kände sig fansen säkra på att de skulle få behålla sin värdefulla tillgång. Men bakom kulisserna var inte allt frid och fröjd. Isak, som trodde att hans chanser att vinna det största silvervaran låg någon annanstans, hade enligt uppgift informerat Newcastle om sitt beslut att lämna klubben redan i maj.
Liverpool började undersöka möjligheten att ta svensken till Anfield, eftersom de trodde att han skulle kunna förbättra deras anfall ytterligare. "Isak är ganska komplett", förklarar den före detta Reds-mittfältaren Danny Murphy för FFT. "Han kan springa in bakom, han kan vara en länkspelare eftersom hans fötter är så bra, och han gör också den normala anfallarens mål.
"Anledningen till att han glänste så mycket förra säsongen var förmodligen att han höll sig i form, så att han byggde upp styrka och självförtroende. När han först kom till England var han inte lika pålitlig i sina uppspel - han var mycket mer pålitlig förra säsongen."
Michael Owen var lika imponerad. "Förra säsongen var han utan tvekan den bästa mittfältaren i världen, han var helt otrolig", säger den tidigare Liverpool- och Newcastle-anfallaren till FFT. "En fantastisk avslutare, intelligent, bra touch, storlek, närvaro och personlighet. Det var ingen överraskning att Liverpool ville ha honom, men det skulle alltid bli en ambitiös affär, särskilt som de fortfarande behövde förstärka på andra håll."
Faktum är att de röda redan hade gjort framsteg med flera andra värvningar. Liverpool slog det brittiska transferrekordet för första gången under sommaren när Florian Wirtz värvades, och värvade även Jeremie Frimpong och Milos Kerkez för att fylla båda ytterbackspositionerna, vilket ökade deras sommarutgifter till 170 miljoner pund. Men de var långt ifrån klara.
Darwin Nunez och Luis Diaz kopplades båda ihop med en flytt från Anfield, och offensiva ersättare förbereddes redan innan Diogo Jota tragiskt omkom i en bilolycka i början av juli. Liverpool gjorde en första förfrågan om Isak, som avvisades. I det skedet var Magpies fortfarande hoppfulla om att värva en anfallare som kunde ersätta den avgående Callum Wilson och som potentiellt kunde spela tillsammans med svensken.
Newcastle undersökte erbjudanden för Liam Delap, Joao Pedro och Bryan Mbeumo, men förlorade alla tre, och försökte sedan faktiskt para ihop Hugo Ekitike med Isak på St James' Park, bara för att Liverpool skulle vinna kampen om Eintracht Frankfurt-anfallaren, i en affär som i slutändan kan vara värd £ 79 miljoner efter tillägg.
Isak drog sig snart tillbaka från klubbens försäsongsturné i Asien och åkte för att träna med sin tidigare klubb Real Sociedad och insisterade på att han ville lämna Newcastle. När säsongen började och situationen fortfarande inte hade lösts blev fansen alltmer upprörda.
"Jag gillar inte all den här spelarmakten och det var dåligt hur han skötte sig", säger Waddle. "Om han ville lämna borde han ha gjort det klart för alla redan från början - jag tror att folk skulle ha respekterat det mer. Newcastle-fansen har all rätt att vara frustrerade. Han hanterade det på fel sätt."
"Man kan inte tolerera att någon vägrar spela eller träna", tillägger Owen. "Men jag förstod på sätt och vis att han såg det här som sitt livs chans. Man får bara ett liv, en karriär. Kanske såg han det här som sin chans att spela för det förmodligen bästa laget i världen - som Liverpool för närvarande är. Det lät ganska vänskapligt i början, när han gjorde sina känslor kända. Men sedan blev det bara en enda röra."
Liverpools före detta ytter Jermaine Pennant kunde dock sympatisera med Isak. "Det hände mig, om än i mycket mindre skala, när jag spelade för Stoke. Allt var överenskommet att jag skulle lånas ut till Leeds, men plötsligt blockerade Tony Pulis det", säger Pennant till FFT. "Han sa: 'Du kommer att ingå i mina planer', men sedan satte han mig på läktaren i nästa match när vi mötte Everton. Jag var inte alls nöjd med det.
"Jag sa: "Så du hindrade mig från att spela A-lagsfotboll, sa sedan att jag skulle vara med i dina planer, och vid nästa tillfälle satte du mig på läktaren för att titta på matchen som ett fan? Jag visade min frustration och veckan efter det tränade jag med barnen och blev tillsagd att inte vara i närheten av förstalaget. Så det går åt båda hållen, och eftersom situationen med Isak var så omfattande hamnade allt i rampljuset. Men den typen av diskussioner pågår i alla klubbar."
Eftersom Newcastle fortfarande inte gav med sig bojkottade Isak PFA Awards i augusti, då han utsågs till säsongens lag i Premier League, och gick för första gången ut offentligt med sina frustrationer.i ett uttalande på Instagram hävdade Isak att "löften" till honom hade brutits och att den offentliga versionen av händelserna "inte återspeglar vad som verkligen sades och avtalades bakom stängda dörrar" Han drog slutsatsen att när "förtroendet är förlorat kan relationen inte fortsätta".
"Han började använda alla knep som fanns för att försöka tvinga fram sitt drag", säger Owen. "Skriften var på väggen från det ögonblick då de fram- och återgående uttalandena kom ut. Det fanns inte en chans att han skulle kunna återvända till Newcastle. Trots deras offentliga ställningstagande tror jag att det var då klubben började leta efter det bästa erbjudandet de kunde få för honom."
I Newcastles första hemmamatch för säsongen - Premier League är en såpopera så Liverpool var naturligtvis gästerna - fick fansen utlopp för sina frustrationer över en frånvarande före detta hjälte.
"Det var ingen överraskning att se hur sårade de blev av allt detta", beklagar Waddle. "Isak var helt dyrkad på Tyneside. Fansen stöttade honom under hans olika skador - och de var många - och Eddie Howe hjälpte till att göra honom till en världsspelare. De förtjänade alla bättre än så."
Samma dag som hemmamatchen mot Liverpool hade en kontingent från Magpies styrelse rest till Isaks hus för att diskutera saken. Den blivande anfallaren försäkrade dem om att han hade spelat sin sista match för klubben och att han inte gick att övertala. I slutändan stod det klart för Newcastle att de var tvungna att sälja.
Bättre än Mo?
Den avgift på 125 miljoner pund som Liverpool betalade på transfer deadline day innebar att deras totala sommarutgifter uppgick till mer än 440 miljoner pund, vilket är rekord i Premier League för en enskild sommar, vilket har fått vissa att ifrågasätta hur de har lyckats hålla sig på rätt sida av Premier Leagues vinst- och hållbarhetsregler. Men avgångarna av spelare som Diaz, Nunez och Jarell Quansah hjälpte klubben att få in cirka 260 miljoner pund, medan prispengarna för att vinna Premier League och även kvalificera sig för Champions League inte har varit obetydliga.
När Isak skrev på låg Liverpool i toppen av Premier League efter att ha vunnit sina tre första matcher för säsongen, och Ekitike imponerade särskilt. 23-åringen gjorde mål i Community Shield på Wembley innan han lade till två mål och en assist under augusti månads Premier League-uppdrag.
"Det finns bara mycket att gilla med honom", säger Murphy om fransmannen. "Jag är imponerad av hans självförtroende, tron på sig själv att gå ut på planen, att spela på Wembley, att spela på Anfield och prova saker, att uttrycka sig själv. Det kräver mod för en ung spelare, med en stor summa pengar på sitt huvud.
"Hans medvetenhet om andra har verkligen imponerat på mig. Han ser bara bilder av saker runt omkring sig, de skickliga touchsen har förmodligen varit det som sticker ut för mig eftersom jag såg honom mer som en stor kille som kanske kunde slå folk och göra mål. Jag hade inte sett den där skickligheten som fansen älskar. Men allt görs med avsikt, det är inget skryt."
Ekitike spelade främst som central anfallare i de tidiga matcherna, med Salah och Cody Gakpo på var sin sida om honom. Det var en roll som verkade ta fram det bästa i honom, och vissa undrade hur han skulle påverkas av Isaks ankomst. "Det som är bra är att Ekitike är anpassningsbar", säger Murphy. "Han kan spela på kanten, han kan spela lite djupare - han har den där mångsidigheten som alltid hjälper till under en lång säsong."
Andra tror att Ekitike skulle ha förväntat sig att ytterligare värvningar skulle komma ändå. "Liverpool sålde Diaz och Nunez och hade naturligtvis den otroligt tragiska förlusten av Diogo Jota, så de förlorade tre forwards från förra säsongen", säger den tidigare Anfield-stjärnan McManaman.
"De tog in Wirtz och Ekitike, så de hade fortfarande en forward mindre än förra året. Jag gillar det faktum att de har många spelare och alternativ. De kommer att spela 60 matcher om de går långt i alla turneringar, så antalet personer som kan vända en match kommer att vara avgörande."
Playmakern Wirtz var mindre imponerande under de första veckorna av säsongen, men Tysklands regerande årets fotbollsspelare - en helt avgörande komponent i Bayer Leverkusens historiska Double 2023-24 - kommer att visas tålamod.
"Lyssna, han är en fantastisk spelare, han är bara ung, han är 22 år gammal och jag gillar de positioner han väljer", tillägger McManaman. "Han har en riktigt bra axelrörelse, en utmärkt balans, han kan gå från vänster till höger och han rör sig bekvämt med bollen.
"Jag älskade att se honom spela för Bayer Leverkusen. Jag såg honom mycket när han spelade där, och jag tyckte att det var en riktig statementvärvning för Liverpool."
Murphy var också väl medveten om sina talanger. "Jag är ett stort, stort fan", säger han. "Han har ett fantastiskt mod och kreativitet, och han har inget emot att göra misstag för att försöka vinna matcher. Han har också den där egenskapen som jag inte tror att man kan träna upp, nämligen att se hela bilden tidigt, innan någon annan på planen ser den.
"Liverpool hade ingen som honom, och det har förmodligen inte funnits någon som honom sedan Philippe Coutinho, om jag ska vara ärlig. Du vill inte bli förutsägbar - när du blir framgångsrik börjar alla andra lag göra upp planer för att stoppa det de känner till, så du måste komma med ett annorlunda problem. Om Liverpool letade efter den typen av spelare, så gick de och hämtade den bästa där ute."
Om Wirtz kan visa den form som gjorde honom till en av världens mest eftertraktade ungdomar, och Isak, Ekitike, Salah och Gakpo fungerar som Arne Slot hoppas, kommer Reds att vara i himlen. "Det kan bli det mest formidabla anfallet i världsfotbollen", insisterar Owen. "Det är inte som det brukade vara när man hade vissa spelare för vissa positioner och så var det med det. Det är så många matcher, det är så mycket rotation, att alla är viktiga. Liverpool har ett överflöd av offensiva alternativ, men varje toppklubb borde ha det problemet om de vill konkurrera på alla fronter.
"De kan inte alla spela varje match - det kommer att bli många matcher, det kommer att bli skador och formsvackor. Det kommer att bli intressant när alla är i form och det är en stor match - vem kommer Arne Slot att välja att starta? Men det är ett problem som varje manager skulle avundas."
För Aldridge, som gjorde 63 mål för Liverpool på 104 matcher, kan Isak till och med överglänsa Salah. "Mo är en av de bästa spelarna på planeten, men han är inte alls lika klinisk som Isak", säger den före detta anfallaren. "Liverpool har haft många sådana forwards i det förflutna - Roger Hunt, Kevin Keegan, Ian Rush, Robbie Fowler, Michael Owen, Fernando Torres. En chans är allt de behöver. Ekitike är en ung kille med bra teknik, men han är ännu inte i den klassen. Isak har allt.
"Om killen får till det den här säsongen, och det tror jag verkligen att han kan, kommer Liverpool att vara ostoppbara. Jag kan inte se att Manchester City, Arsenal eller någon annan kan konkurrera med den eldkraften. Det är spännande tider på gång på Anfield och Isak är en central del av det. Han har gått igenom mycket för att komma hit och Reds kommer att uppskatta det så mycket. Hur kan han återgälda dem? En Champions League eller två skulle räcka!"
Efter allt Isak var tvungen att göra för att få flytta till Anfield kan du vara säker på att han kommer att försöka uppnå just det.

T

28 Oktober 2025 FyraFörrTwo

Bild @liverpoolfc

Topp Isaks fina start med AIK gav honom en övergång på 8,2 miljoner pund
Ovan Anländer till Dortmund - var har vi sett den posen förut?

"Jag vill ut"

Långt före Isak hamnade även denna kvartett i tvist med sina klubbar om eventuella flyttar

EMERSON
Efter en lysande debutkampanj i Middlesbroughinnebar en blockerad övergång till Barcelona innebar brasilianaren nered verktyg 1996, och sedan försvann han. "Om Barcelona bjöd på mig, skulle jag tänka på det?" sa han.
"Om" är ett stort ord - om min farvar kvinna hade jag haft två mammor." Det slutade med att han flyttade till Teneriffa.

PIERRE VAN HOOIJDONK
Holländaren fick veta att han skulle få tillåtelse att lämna Nottingham Forest efter uppflyttning - istället kände han att de prissatte honom ut ur en möjlig flytt till Newcastleså han gick ut i strejk fram till November. Då dåville lagkamraten Mark Crossley slå honom och Forest var på väg motir väg mot nedflyttning.

WILLIAM GALLAS
Irkad aefter efter att ha blivit ombedd att hoppa in som vänsterback meddelade Gallas Chelsea att han ville lämna - klubben hävdade till och med att han hade hotat att göra självmål om de valde honom igen, även om fransmannen förnekade det. Inom några dagar, han hadehade han anslutit sig till Arsenal som en del av affären för att ta Ashley Cole åt andra hållet.

CARLOS TEVEZ
Tevez lämnade in en transferbegäran till Manchester City 2010 - klubben avslog begäran och han hjälpte dem att vinna FA-cupen, men senare Roberto Mancini hävdade att Tevez vägrade att komma på som a avbytare i Bayern München. Argentinaren åkte och spelade golf i Buenos Aires, men återvände som City wi ligan.

30 Oktober 2025 FyraFörrTwo

Above Efter att ha varit frustrerad över få möjligheter i Dortmund briljerade Isak på lån hos holländska Willem II

"Dortmund trodde Isak
hade'inte tillämpat sig själv
tillräckligt i Tyskland, så
De valde att casha in"

FyraFörrTwo Oktober 2025 31

"i Spanien blev han bättre
framför mål och lade till
den iskalla instinkten
alla toppanfallare har"

32 Oktober 2025 FourFourTtvå

Above Mål mot Real Madrid i Copa del Reys kvartsfinal - sedan fick han vänta ett år på finalen

Topp Isak skriver på för Newcastle för rekordbeloppet 63 miljoner pund 2022 Above Gör säsongens assist mot Everton 2023

LIVERPOOL'S ANDRA REKRYTERINGAR

"Florian Wirtz kan vinna Ballon d'Eller"

Jens Nowotny, tidigare Leverkusen- och Tyskland-försvarare, om mittfältarens inflytande på en historisk dubbel

"När Xabi Alonso tog över Leverkusen insåg han att han kunde bygga lagets spelstil kring Florian Wirtz.
"De behövde inte bara spela på kontring, de kunde dominera bollinnehavet och leta efter små öppningar, eftersom Wirtz är mycket kapabel att hitta fickor, samla bollen i trånga utrymmen och spela snabba passningar. Wirtz gjorde spelet mycket enklare för alla och var den viktigaste spelaren när Leverkusen säkrade sin historiska Double under 2023-24.
"Liverpool spelar också en stil som passar honom - snabba omställningar, snabba löpare bakåt, men också förmågan att hålla i bollen, pressa högt och leta efter luckor. De bästa spelarna kan anpassa sig till system och Arne Slot har nu en av de mest intelligenta unga spelarna i hela världsfotbollen.
"Det kan ta tid för Wirtz att hitta sin bästa form, men det beror också på hur snabbt omgivningen anpassar sig till hans snabba tankeverksamhet. Han arbetar extremt hårt när han inte har bollen - han är en pressmaskin och är mycket bra på att göra ingripanden.
"Han är den bästa spelare jag har sett på länge. Han är jordad, han älskar att spela fotboll och han vill lära sig. Jag tror verkligen att han nu är i en klubb som kan ta hans spel till nästa nivå.han kan vinna Ballon d'Or en dag, och att flytta till Liverpool kommer att hjälpa honom på den resan."

FyraFörrTwo Oktober 2025 33

34 Oktober 2025 FyraFörrTwo

Vänster Efter segern i Carabao Cup hoppades Toon-fansen att de skulle få behålla sin stjärna Höger De gjorde sina känslor kända när Isak bestämde sig för att han skulle lämna

"FÖRE NEWCASTLE, ISAK
Varn'T en världsslagare -
Det var ett stort utlägg
för en obeprövad spelare"

"Hugo Ekitike tog tillfället i akt
i Tyskland"

Eintracht Frankfurts storhet Ralf Falkenmayer förklarar hur fransmannen hjälpte klubben till Champions League

Above Gör mål mot Liverpool på Wembley - och tar sedan en taxi till Anfield...

"När Hugo Ekitike kom till Eintracht Frankfurt på lån från Paris Saint-Germain för 18 månader sedan fick han en svår start - han gjorde inte mål på sina första 11 matcher, men man kunde se att det fanns potential.
"Han vaknade till liv i slutet av den säsongen och gjorde fyra mål på sina fem sista matcher, och jag var glad över att se att affären blev permanent för 14 miljoner pund förra sommaren. Jag kände att han skulle få en större roll att spela, men jag tror inte att någon förutsåg hur mycket större.
"Hans rörelse, intelligens, snabbhet och vilja att kavla upp ärmarna och sätta igång var mycket imponerande. Han och Omar Marmoush fungerade bra som duo eftersom de pushade varandra att gå längre.
"Efter att Marmoush lämnade klubben blev det mycket svårare att kvalificera sig för Champions League, men Ekitike tog sig an uppgiften. Han fick mer ansvar för att bära laget och axlade det på ett anmärkningsvärt sätt - jag var verkligen imponerad över att han hade personligheten att göra det.
"Det var tråkigt att se honom gå i somras, men det var en bra affär för alla parter - Liverpool värvade en spelare som redan började inse sin potential, Eintracht fick en enorm summa för en spelare som de betalade en relativt liten summa för och Hugo hade fått en flytt till en av världens största klubbar."

FyraFörrTwo Oktober 2025 67

"Mo salah'är en av de
VÄRLDEN'bästa spelare,
MEN HAN'är inte alls lika
KLINISK SOM ISAK ÄR"

36 Oktober 2025 FourFourTwo

Nedan Slutligen sätter Isak pennan mot papperet på deadline day, och det breda leendet är tillbaka

"Milos Kerkez  är annorlunda än andra ytterbackar"

Bournemouths tidigare vänsterback Charlie Daniels berättar FFT varför ungraren lyste på sydkusten

"Jag visste inte mycket om Milos Kerkez när han skrev på för Bournemouth, men jag hörde från några gamla lagkamrater att han var en riktigt sprudlande person och full av energi.
"När jag såg honom spela stämde det precis som de sa - han var upp och ner på planen, aggressiv och på hugget i 90 minuter. Hans mål i klubbens 4-1-seger mot Newcastle förra säsongen stack verkligen ut - det var alltid i den andra halvleken som hans energi och uthållighet kom till sin rätt.
"När han springer framåt gör han det med så mycket fart, vilket skiljer honom från många andra ytterbackar. Ingen ytterback kommer att följa honom eftersom han är för snabb för dem. Dessutom vill de egentligen inte följa honom - kantspelare vill inte springa tillbaka.
"Det var ingen överraskning när Liverpool ville ha honom. Han spelade med en sådan frihet i ett bra Bournemouth-lag och han var förmodligen den person som låg närmast Andy Robertson som de kunde ha värvat.
"Liverpools sportchef Richard Hughes var tidigare i Bournemouth, och han känner många människor i klubben, så han skulle ha kommit för att se Kerkez spela flera gånger.
"Med sin kvalitet, sin ihärdighet, sin energi, sin entusiasm och sin vilja att arbeta för laget passar Kerkez väldigt bra in i Liverpools nuvarande lag."

FEATURE
KRISTALLPALATSET

66 Oktober 2025 FourFourTwo

GLAD
ALLA
ÖVER

Ord Chris Flanagan

Crystal Palace-fansen gjorde det mesta av en första europeisk bortadag trots den omtvistade degraderingen - Crystal Palace FFT följde med dem till Norge där de sjöng serenader på båtar och svor över UEFA och Evangelos Marinakis

"I'hoppas vi får se en älg"

FyraFyraTvå iär på ett tåg fullt av förväntansfulla Crystal Palace-fans som susar fram genom den norska landsbygden. Några har redan burkar med öl före matchen framför sig, och en tittar ut genom fönstret och letar efter exotiska skandinaviska djurliv. "Där, det är en älg!" utbrister han stolt utbrister en minut senare. FFT tittar ut för att se vad han är pekar på, men vi är inte övertygade av hans iakttagelse - sir, det är mycket tydligt en häst.
Men det spelar ingen roll. För första gången i klubbens historia är Palace-supportrarna på väg till en bortamatch i en stor europeisk tävling, och det är ett tillfälle de är fast beslutna att njuta av, trots en sommar av kontroverser där klubben utan framgång kämpade mot nedflyttningen från Europa League.
En skara på cirka 1 700 tillresta fans är på väg till Fredrikstad nära gränsen till Sverige - efter att ha flugit till Oslo har hundratals gått ombord på tåget som går en timme söderut förbi städerna Ski och Moss, för att senare fortsätta till Göteborg.
"Ska du till Fredrikstad? Du överraskar mig!" skrattar biljettkontrollanten när han möter ännu ett Palace-fan i en röd- och blårandig tröja, innan han avslöjar hans lojalitet till Eagles Conference League-motståndare. "Kommer ni att förlora ikväll? Gissa vilken stad jag kommer från och gissa vart jag ska när jag har slutat jobba..." För båda klubbarna som är inblandade ikväll har den här matchen varit efterlängtad.
Venables i Turkiet
Crystal Palace är den 38:e klubben att representera England i enland i en större europeisk tävling - de var tvungna att sitta på sidolinjen medan en rad liknande eller mindre eller mindre klubbar kvalificerade sig, inklusive båda deras huvudrivaler, Millwall och Brighton.
The Eagles var en match ifrån när de förlorade FA-cupfinalerna 1990 och 2016 och kände sig kränkta när de inte fick spela i Europa 1991, trots att de slutade trea i högsta ligan högsta ligan. Förbudet mot engelska klubbar hade men bara en UEFA-cupplats delades ut i stället för de tidigare fyra, och den gick till Liverpool. "Grabbarna var helt förstörda", sa Stan Collymore till FFT innan vi åkte till Norge, efter att ha varit en ungdomlig medlem av den Palace-truppen. "Vi hade Ian Wright, Mark Bright, John Salako, Geoff Thomas, Andy Gray, Eric Young, Andy Thorn, Nigel Martyn - det var ett mycket bra lag och vi skulle ha klarat oss ganska bra i Europa."
Sju år senare skulle Palace spela i Intertoto Cup - som en klubb i andradivisionen, efter att precis ha slutat sist i Premier League. De var det enda engelska laget som ansökte och var tvungna att vinna tre omgångar för att nå UEFA-cupen. I slutändan kunde de inte vinna en enda.
"Det var en galen period", sa Matt Jansen till FFTefter att ha anslutit till Palace under deras nedflyttningssäsong. "Mark Goldberg hade tagit över klubben, Terry Venables kom in som manager, kinesiska spelare undertecknade och kontanter kastades runt. Vi fick höra att klubben skulle bli en global kraft - Europaspelet skulle vara en del av det, och som trupp gick vi med på det eftersom klubben försökte ta sig in i alla tävlingar. Det var en virvelvind."
Palace besegrades med 2-0 av turkiska Samsunspor på ett halvfullt Selhurst Park i mitten av juli och åkte sedan på ytterligare en 2-0-förlust i bortamatchen. Eagles-fansen berättar att bara ett halvt dussin supportrar reste till Turkiet och placerades i hemmaläktaren med polisskydd. "Vi hade tagit in en massa nya spelare och det var för tidigt att delta i något sådant", medger Jansen medger Jansen. "Senare fick klubben slut på pengar och gick in i administration - det var ett helvete av sex månader."
Okända vatten
"EEEEAAA-GLES!" kommer det från fansen på en bar ibar i centrala Fredrikstad varje gång en båt passerar - gratisfärjorna går fram och tillbaka mellan stadens viktigaste punkter, och den här gången svarar kaptenen svarar kaptenen med en tut i hornet.
Fans har snabbt bosatt sig på olika etablissemang intill vattnet och smyckat dem med Palace-flaggor - FFT tar en fem minuters färja till stadens vackra gamla stad, en av de bäst bevarade befästa städerna som finns i norra Europa, men inser snart att de flesta av de resande supportrarna inte har inte vågat sig så här långt, och åker tillbaka igen.
Att få hit nästan 2.000 Palace-fans utmaningar - flygpriserna från London till London till Oslo sköt i höjden, så vissa var tvungna att vara kreativa och flyga till Göteborg eller ta Eurostar från London till Amsterdam och flyga därifrån.
"Jag har varit i fyra länder - jag bor i Belfast och åkte sedan via Dublin och Köpenhamn", berättar David Lloyd, som har varit med hela livet. "Jag förlorade min farsa i januari och jag lovade samma dag som jag begravde honom att jag skulle vara med på den första bortamatchen i Europa. Han har kommit med mig idag - på baksidan av min tröja står det MDL 62. Han var Michael David Lloyd, född 1962, och dog vid 62 års ålder."
Boendealternativen har också varit begränsade i en stad med bara 85 000 invånare. "Vi har hittat ett skumt Airbnb utan recensioner i en källare", säger Kiran Ostrolenk, som reser tillsammans med sin bror Vinay. "Vi var tvungna att planera allt på en vecka, vilket kändes helt galet för en resa till ett land man aldrig har varit i."
Matchbiljetterna började säljas för 10 dagar sedan, strax efter att Fredrikstad förlorat mot Midtjylland i Europa League-kvalet och därmed fallit till Conference League för att möta Palace. The Eagles har sålt slut - Londonlaget är storfavoriter, men lyckades bara slå ett defensivt Fredrikstad med 1-0 på Selhurst Park och måste minst spela oavgjort i kvällens returmatch för att nå ligaspelet. "I dag handlar det om magin i att vara i Europa - om det är en bra match eller inte bryr jag mig inte om", säger Kiran. "Men om om vi förlorar kommer vi att ha sett klubbens sista europeiska match någonsin.." Vinay skämtar om en potentiell oönskad hedersbetygelse.
Palace-fansen är ständigt rädda för att saker ska gå fel när som helst - även under FA-cupfinalen i maj, då Oliver Glasners lag slog Manchester City och vann sin första stora trofé. "Det var först när slutsignalen var på väg att ljuda som jag tänkte: 'Wow, det här är faktiskt på riktigt", säger 22-årige Thomas, som har tagit sig till Norge med sin pappa. "Idag har det känts konstigt - jag är van att åka till en flygplats i min fotbollströja, men inte för att se mitt lag spela utomlands."
För Keith Powell från Crystal Palace Independent Supporters Association känns det lika surrealistiskt. "Jag har stöttat Palace sedan mitten av 60-talet och att vinna cupfinalen var den bästa dagen i mitt liv", säger han. "Att få komma och se den första matchen i Europa - fantastiskt. Att vi inte kom med i Europa League var inte så bra, men det pratades om att vi inte ens skulle få vara med i Conference League - om vi inte hade varit med i Europa alls hade det varit fruktansvärt."
"Vi vann på San Siro"
När FFT går in på uteserveringen på restaurangen Lille Italia, blir det tyst och vi blir väldigt medvetna om att alla stirrar på oss. Detta är dagens bas för Holmesdale Fanatics (HF), den största och förmodligen enda betydande ultrasgruppen i engelsk fotboll. Vi frågar om någon vill prata med oss och blir hänvisade till Mickey Grafton, som först är avvaktande men går med på att prata.
Gruppen bildades 2005 men många av deras bilder på sociala medier har pixlade ansikten - även under sommarens protester mot Palace degradering från Europa League, eftersom den amerikanske affärsmannen John Textor ägde andelar i både Eagles och den franska klubben Lyon, som hade kvalificerat sig till samma turnering. Medlemmar i HF reste till UEFA:s huvudkontor i Schweiz för att visa upp en resväska full med falska sedlar och höll sedan upp en banderoll med texten "Ge oss vad vi förtjänat" utanför Idrottens skiljedomstol (CAS).
Trots att Textor missade tidsfristen den 1 mars för att sätta in sina aktier i en blind trust, och CAS slog fast att UEFA:s regelverk var tydligt, anser många fans att den europeiska fotbollens styrande organ behandlade dem hårdare än andra. Den här säsongens Conference League-final äger rum hemma hos RB Leipzig, som har spelat i Champions League tillsammans med Red Bull Salzburg i flera år.
Palace-fansen blev också arga över det faktum att Nottingham Forest skrev till UEFA i juni för att uttrycka oro över att Eagles inte skulleför att uttrycka oro över att Eagles kan bryta mot reglerna - Forest blev så småningom befordrad till Europa League på deras bekostnad. Ultras ger oss ett klistermärke med budskapet "Varning! Massive c**ts operate in this area", bredvid bilder på Textor och Forests ägare Evangelos Marinakis. Fyra dagar före denna match höll fansen i Palaces hemmamatch i Premier League mot Forest upp en banderoll med en bild på Marinakis som riktade en pistol mot Morgan Gibbs-Whites huvud, som avbildades när han sa: "Mr Marinakis är inte inblandad i utpressning, matchfixning, droghandel eller korruption!" Forests ägare har alltid nekat till att ha gjort något fel i samband med sådana anklagelser och FA inledde en utredning av banderollen.
"Alla är glada över att vara här idag - att vinna FA-cupen var vårt Everest - men vi har blivit bestulna av UEFA, nu måste vi kvalificera oss till en tävling när vi borde spela i den som ligger ovanför", säger Grafton, en av flera ultras som bär svarta T-shirts med texten "UEFA mafia". "UEFA sätter inte fansen i första rummet och Palace-fansen har visat vad de tycker om Marinakis, med vissa banderoller som sa vad som behövde sägas. När det gäller Forest var det ren opportunism, men inte ens våra rivaler Brighton blandade sig i."
Sydkustklubben stod näst på tur för en plats i Conference League om Palace hade åkt ut ur Europa, men fick respekt från Eagles-fansen för att de inte ingrep.
I december kommer HF att fira ett stort jubileum. "Gruppen har funnits i 20 år - Palace-fansen spelade en viktig roll när klubben gick under administration och skapade en kultur av protest och motstånd", säger Grafton om en finanskris 2010, som följde på den tidigare krisen 1999, strax efter deras kortlivade medverkan i Intertoto Cup. "Många andra fans skulle bara klaga på nätet, men Palace-fansen har gjort det bra i sommar med en rad protester för att få folk att inse denna orättvisa.
"Under 20 år har vi haft upp- och nedgångar i vår relation med klubben, det är naturligt för en oberoende grupp, men vi har en bra relation nu. Många klubbar har börjat göra tifo-skärmar som bara skrivs ut från en maskin, organiserade av klubben, men det är meningslöst om du inte skapar dem själv - vi skapar våra från grunden.
"Det finns några mindre ultrasgrupper i England nu, och scenen har också tagit fart i Skottland - det finns GB06 [Celtics Green Brigade] och UB07 [Rangers' Union Bears], som har dragit med sig andra skotska klubbar. Vi skulle bli glada om det fick fäste i England."
HF har ett partnerskap med ultras från Panionios efter att ha blivit vän med en grupp av den grekiska klubbens fans som tidigare var baserade i Brixton, så Grafton vet vilka han vill ha med i ligaspelet om Palace går vidare. "AEK Aten kommer att vara med i lottningen så vi vill gärna spela i Grekland, och jag vill gärna åka så långt bort som möjligt, till Kazakstan", säger han. "Det är som med resor i sig - Costa del Sol är bra för en semester, men om du vill ha äventyr får du åka längre bort. Den här gången har vi flugit på grund av den korta framförhållningen, men det kan bli några långa bussresor genom Europa för oss den här säsongen."
FFT lämnar kort stadskärnan och följer skyltarna för "pre-match party", på väg över bron till ön Krakeroy, där både stadion och Vaerste Hangarnett varvslager som båda klubbarna har uppmuntrat de tillresta fansen att samlas vid. Det är bättre än det låter - utrymmet har omvandlats till en enorm provisorisk pub, komplett med musik och rabatterad öl, även om en pint fortfarande kostar 7,20 pund. Norge är ett särskilt dyrt land.
Palace hade varnat för att många barer i stadskärnorna inte skulle servera tillresta fans, även om vissa ägare av dessa barer snabbt gick ut på Eagles onlineforum och insisterade på att de skulle göra det, eftersom de såg möjligheten att tjäna pengar. Det är lugnt på lagret - Shakira- och ABBA-låtar verkar inte ha lockat in gästerna. "Jag trodde att det skulle vara mer liv och rörelse", säger Neil Potts. "Jag är 65 år och jag har väntat hela mitt liv på den här matchen - i 30 eller 35 år har jag sagt att om vi någonsin kommer till Europa under min livstid, så skiter jag i var det är, jag måste åka. Jag bryr mig inte om vad jag var tvungen att betala, jag skulle ha betalat fyra gånger så mycket, eftersom jag inte kunde ha missat det här."
Potts är en av mycket få Palace-fans som har sett klubben spela en tävlingsmatch på kontinenten tidigare. "Min pappa tog med mig till Italien för Anglo-Italian Cup 1971", säger han. "Jag var 10 eller 11 år, men det var fantastiskt, vi spelade två gånger och slog Inter med 2-1 på San Siro."
Bobby Tamblings dubbla mål säkrade en seger på den berömda arenan - Eagles mötte även Cagliari på den resan, innan de reste för att möta Fiorentina och Bari i samma turnering 1973.
Palace gick inte till final vid något av tillfällena, men vissa supportrar har redan bokat hotell i Leipzig i maj, komplett med gratis avbokning, för säkerhets skull. Nottingham Forest-fansen gjorde samma sak innan de tog steget upp från Conference League.
"Jag skulle verkligen älska om Forest föll platt på sina blödande ansikten i Europa League", flinar Potts. "Vårt mål nu är att verkligen trycka upp det i UEFA och gå vidare och vinna den här tävlingen."
La Bamba: protestversionen
Nittio minuter före avspark är vi tillbaka i city centre, när 300 Palace-fans - ledda av HF - marscherar genom gatorna till stadion, övervakade av lokal polis. "F**k UEFA! F**k UEFA! F**k John Textor! F**k Marinakis - din feta jävel!" sjunger de om och om igen, vilket ger en argare ton till den normalt gladare melodin i Los Lobos favorit  La Bamba. Ackompanjerade av en trummis växlar de ibland till "South London is ours, South London is ours... f**k off Millwall, South London is ours!", men sedan är det raka vägen tillbaka till att spöa UEFA, Textor och Marinakis.
Halva och halva halsdukar säljs utanför Fredrikstads stadion med plats för 12 000 personer, som arrangerar sin största match sedan invigningen 2007, då den också var värd för en konsert med Elton John. Vi går in och träffar sportchefen Joacim Heier. "Det är bara Rosenborg som har vunnit fler norska ligatitlar än oss, men klubben har gått igenom en tuff tid, så den här matchen är en milstolpe - vi är tillbaka där vi känner att vi har potential att vara", förklarar han.
2017 blev Fredrikstad nedflyttade till tredjedivisionen, där de stannade i tre säsonger, och det fanns en oro för klubbens framtid. "Vi hade det verkligen kämpigt ekonomiskt - och vi nådde botten", säger Heier. "Men det var också en möjlighet att börja om från början." De återvände till högsta ligan förra säsongen, då de vann norska cupen. "Det här är folkets klubb - 16.000 eller 17.000 reste till finalen från till finalen från Fredrikstad, och dagens match sålde slut på några minuter. Om vi kan vinna skulle det vara en av höjdpunkterna i klubbens historia." Fredrikstad har bara vunnit en europeisk hemmamatch någonsin, i Europacupen mot Ajax 1960.
Lokalbefolkningen är taggad - vissa tände smällare i stadens centrum, medan Fredrikstads egna ultras har fyllt hemmaläktaren långt före avspark, viftat med jätteflaggor, gjort Poznan och skapat ett jäkla oväsen, påhejade av en kille i bar överkropp med megafon. Terrasserna i båda ändar är stängda eftersom det inte är tillåtet med ståplatser vid UEFA-matcher, men stämningen är imponerande när Palace-fansen tävlar med sina värdar om vem som kan sjunga högst.
Hemmafansen avtäcker ett gigantiskt tifo när lagen kommer ut, innan tre sidor av planen håller upp halsdukar och sjunger en känslosam tolkning av klubbens hymn. Till och med Palace ordförande Steve Parish, som sitter nära oss, spelar in det för eftervärlden på sin telefon. Stämningen är mycket bättre än själva matchen - på en konstgräsplan är Palace försiktiga med att överdriva när de skyddar sin 1-0-ledning, medan Fredrikstad är lika riskvilliga när det gäller att bli överraskade på kontring. Istället slår de fler långa inkast i straffområdet än Tony Pulis Stoke, men Palace avvärjer avvärja hotet på ett skickligt sätt.
Bristen på matchaction får oss att känna oss dåsiga - precis som många av fansen åkte vi hemifrån före kl. 04.00 för att hinna med vårt morgonflyg - men spänningen ökar när matchen når sitt slut. Palace-fansen tittar oroligt på och blir sedan rasande när en potentiell professionell foul bara ger ett gult kort. "Betalade UEFA dig?" sjunger de i riktning mot domaren (av juridiska skäl är vi tvungna att klargöra att UEFA inte gjorde det), innan de sjunger ytterligare fem rasande minuter av "F**k UEFA! F**k UEFA! F**k John Textor! F**k Marinakis - din feta jävel!"
Den sången får en alltmer festlig ton när slutsignalen närmar sig, men saker och ting blir galna under de sista 60 sekunderna av stopptiden - Fredrikstads målvakt går upp för ett långt kast och klättrar sedan tillbaka för att rädda när Jean-Philippe Mateta bryter sig loss, innan hemmalaget startar en sista attack och är en hårsmån från att hitta det övre hörnet.
Inom några ögonblick blåser visselpipan och Palace har skrapat sig igenom. "Vi ska alla ut på en Europaturné!" skanderar fansen när de firar med spelarna. "Fredrikstad gjorde det tufft för oss, men vi fick jobbet gjort i slutändan", säger Eagles mittfältare Adam Wharton i den mixade zonen efteråt.
"Fansen fick inte se den bästa Crystal Palace-insatsen, men de är glada och det är det som räknas", säger tränaren Oliver Glasner till FFT på sin 51-årsdag, talar till media i ett provisoriskt tält utanför huvudläktaren. "Det är fantastiskt att veta att fansen reser överallt med oss - de ska ha en eloge för att de kommer hit, för det kostar mycket pengar och tid. Nu har vi minst tre bortamatcher till i Europa. Det första målet för säsongen var att vinna Community Shield - det andra var att spela i ett europeiskt gruppspel."
Det har varit en kväll som fansen aldrig kommer att glömma - inklusive Bjorn Flo Knudsen, från Crystal Palaces norska supporterklubb. "När folk frågar mig varför jag håller på Palace brukar jag alltid säga otur!", skämtar han och förklarar att det delvis har att göra med klubbens färger, som liknar paletten i hans lands flagga. "Ikväll var det min åttonde Palace-match i år - jag var på FA-cupens tredje omgång mot Stockport och inte i mina vildaste drömmar trodde jag att det skulle leda till två troféer och till det här. Jag bor i en liten stad som heter Kongsberg och i dag satte jag mig i bilen efter jobbet och körde i två timmar för att se Palace. Det var verkligen märkligt."
Flo Knudsen har en ganska kort resa hem, medan många av Palaces tillresta supportrar tillbringar kvällen med att fira på barerna i Fredrikstad innan de beger sig till flygplatsen på morgonen. Några sitter fortfarande på flygplanen när lottningen till ligaspelet ger dem resor till städerna Lublin och Dublin - den förstnämnda i Polen för öppningsmatchen mot ukrainska Dynamo Kiev den 2 oktober, och den sistnämnda för en match mot Shelbourne. Däremellan tar man sig till Strasbourg och spelar mot AEK Larnaca från Cypern, holländska holländska AZ Alkmaar och finska KuPS.
Precis som fans till många klubbar runt om i Storbritannien har Palace-supportrarna drömt om detta i årtionden - och nu är det äntligen deras tur. De kanske inte är med i Europa League, och älgobservationerna visade sig vara svårfångade, men deras livs europeiska äventyr har bara börjat.

"Vi'har hittat en
tvivelaktig Airbnb
med inga recensioner
i någon's
källare"

FyraFörrTwo Oktober 2025 55

56 Oktober 2025 FourFourTtvå

Medurs från ovan Eagles på turné; fansen fyller bortaläktaren; ett meddelande till UEFA; Palace stormar fram

Oddsen
odds för
ära

Spelbolagen tror att Eagles kommer att vinna Conference League

CRYSTAL PALACE
5/1
Fiorentina
11/2
Strasbourg
7/1
Rayo Vallecano
9/1
Shakhtar Donetsk
9/1
Mainz
10/1
AZ Alkmaar
11/1
Dynamo
Kyiv
20/1

"Idag handlar det om
magin i att vara i
Europa - Jag vet inte't
bryr mig inte om det'är ett bra
spel eller inte"

FyraFörrTwo Oktober 2025 57

Från topp till botten Öl eller halsduk? Du har bara råd med en; "Ta lite av det där, UEFA"; applåder för de gästande Palace-fansen

"Jag skulle ha
betalat fyra gånger
så mycket för att vara här
- Jag kunde inte'inte ha
missat detta"

FourFourTwo Oktober 2025 59

£3bn

transfer fönster

FEATURE
SOMMARÖVERGÅNGAR

Dete

Premier League-klubbarna spenderade mer än någonsin tidigare i sommar FFT utvärderar några av de mest uppmärksammade värvningarna som gjordes utanför Anfield

Ord Joe Donnohue

NICK WOLTEMADE
NEWCASTLE, £69m
Woltemades flytt till St James' Park kom som en blixt från klar himmel och påminner lite om hans framväxt för både Stuttgart och det tyska landslaget.
23-åringen är en produkt av Werder Bremens ungdomsverksamhet och har blommat ut senare i sin karriär än många av sina jämnåriga i Premier League. Woltemade hade bara en handfull framträdanden i Bundesliga innan han som 20-åring lånades ut till tredjeligan, där han tog hem titeln med SV Elversberg och vann divisionens pris som årets spelare efter att ha hittat målformen.
När han återvände till sin hemstadsklubb visade det sig att hans målfarlighet inte räckte till i högsta serien, i alla fall inte förrän han lämnade klubben. Bremen sa "Auf wiedersehen, pet" till Frankensteins fotbollsspelare för ett år sedan. Den här sommaren är det en tysk fotbollsledare som gråter i sitt ölglas.
"Att köpa dippen" är en börsterm för att köpa en tillgång medan priset tillfälligt har fallit, och Stuttgart lyckades med just det med Woltemade. Nu, 18 mål på 36 matcher efter att ha anlänt på fri transfer, har klubben gjort en rejäl vinst på frontmannen.
Med sina 1,80 meter är han en fysisk anomali, men inte bara för att han liknar en version av Grey's Monument i Newcastles stadskärna med slokande hår. Han är effektiv i luften, som du kan förvänta dig, men bedrägligt skicklig på att slå sin man på marken också. Du kan använda honom som mål för långa bollar eller placera honom till vänster som en mer konventionell forward i en förvånansvärt smidig kombination av stor man och liten man. Alternativt kan du ha lite kul med AI-genererade bilder av Woltemade och hans kortare, Scouse-dubbelgångare Anthony Gordon som vinner herrdubbeltiteln i Wimbledon.
Woltemade har en fantastisk närvaro i straffområdet, vilket han visade i sommarens U21-EM där han nätade sex gånger på fem matcher för det tyska laget som slutade tvåa, vilket gav honom turneringens gyllene stövel.
Ur taktisk synvinkel skulle han kunna trivas med den typ av mittfältsprofil som Newcastle har i överflöd: löpare. Woltemade är utan tvekan rå, med tanke på att hans exponering för toppflyg är begränsad till en Bundesliga-säsong. Ja, han är en chansning, men det är något spännande med ett tärningskast.
I Werder Bremens U17- och U19-lag, sedan i Elversberg, Stuttgart och Tysklands U21-lag har Woltemade i genomsnitt gjort ungefär ett mål varannan match. Att upprätthålla den typen av förhållande skulle göra honom till en hjälte på Tyneside.

FEATURE
SOMMARENS ÖVERGÅNGAR

YOANE WISSA
NEWCASTLE, £55m
Att betala 55 miljoner pund för en 29-åring med a år kvar på sitt kontrakt och bara en 15-plus-måls säsong i toppdivisionen säsong är reflekterar två saker: Newcastles desperation och en marknad där det inte längre finns något värde.
Vi vet inte om Eddie Howe är ett fan av 2011 film Moneyballmen genom att värva Wissa och Woltemade, han'återskapar han Alexander Isak "i sin helhet - det mantra som används av filmens Billy Beane, som ersatted stjärnspelare för oakland A's basebollag med billigare föredettingar.
Wissa är inte på något sätt en föredetting. Han har inte samma stjärnkvalitet som en Isak, men han kommer från en 19-måls säsong med Brentford. Hoppet lever för evigt för Howe.

Woltemade är en fysisk
anomali - effektiv i luften
luften, men bedrägligt skicklig
att slå män på marken

JAMES McATEE
NOTTINGHAM FOREST, £30m
22-åringen är en underbart estetisk spelarevilket förmodligen är anledningen till att hans Manchester City-avgång tog så lång tid. Han kapten för England U21 till Euros ära i sommar och bar dem på ryggen vid mer än ett par tillfällen.
Mittfältaren är utmärkt på  halvvändning och kan fortfarande väga en passning eller träffa målet med precision under stor press. Forest har flera alternativ i positionerna han'kommer att konkurrera om minuter, några av dem erfarna, så McAtee kommer möta en kamp för regelbundna starter först.
Han glänste i perifera tävlingar för City, men kände sig aldrig som en del av Pep Guardiolas möbler. Ändå är han en fotbollsspelare i Premier League.

FyraFörrTwo Oktober 2025 39

GIANLUIGI DONNARUMMA
MANCHESTER CITY, £26m
Den gigantiska Donnarumma är en av de bästa målvakterna i världen. Paris Saint-Germain bestämde sig överraskande nog för att de inte ville ha honom längre, men Ligue 1:s förlust är Premier Leagues vinst.
Pep Guardiola har värvat den 1,80 meter långe italienaren för drygt hälften av vad Manchester-rivalerna betalade för Andre Onana. Citys nya målvakt känns som om han har varit med i evigheter, men han fyllde bara 26 år i år och blev Milans nr 1 vid 16 års ålder. Han stannade i Rossoneri i sex säsonger innan han flyttade till Frankrike.
Under hela sin karriär har skottstopp varit hans främsta attribut. Med hjälp av att i stort sett fylla hela målet har Donnarumma räddat imponerande 26 procent av de straffar han har fått, och det är innan vi kommer till straffläggningar.
Där har Donnarumma varit på den vinnande sidan vid sex av sju tillfällen under sin karriär, inklusive både semifinalen och finalen i Euro 2020, med räddningar från både Jadon Sancho och Bukayo Saka i den senare. Han blev utsågs till turneringens spelare, efter att ha släppt in fyra mål på sju matcher.
I mars var han i farten igen och höll Darwin Nunez och Curtis Jones borta för att eliminera Liverpool och sätta PSG på väg till en Champions League-triumf.
Parisarnas väg mot sin första europeiska titel hade inte kunnat ske utan honom, vilket gjorde Luis Enriques beslut att ersätta honom med Lucas Chevalier i somras ännu mer överraskande. Det berodde till stor del på att Donnarumma inte är den mest skickliga med bollen vid fötterna, vilket gör en flytt till Guardiolas City lika intressant som spännande - för nio år sedan ersatte Pep Joe Hart av exakt samma anledning.
Donnarumma är ändå van vid att spela bakifrån efter fyra säsonger på Parc des Princes, men förvänta er inte alltför många Ederson-liknande utflykter in i ingenmansland. Han vet var han tjänar sin majs: inne i boxen, hålla bollen utanför sitt nät. Genom åren har han visat sig vara ganska bra på det.

Han'är en utpräglad
skott-stoppare -
hjälpte till genom att fylla
hela målområdet

40 Oktober 2025 FyraFörrTwo

TIJJANI REIJNDERS
MANCHESTER CITY, £46.5m
Manchester City är'inte ett lag som alltid har trivts i övergångar under Pep Guardiola, men Reijnders styrkor ligger i att flytta bollen från ena änden till den andra - och och snabbt.
27-åringens passningsspel kanske inte är lika polerat statistisktlymen han ger något annorlunda, samt mångsidighet över mittfältet. I sina tidiga dagar i AZ Alkmaar var Reijnders användes ibland använd som yttermittfältare, så är hans förmåga att slå en man. I Milan förraförra säsongen började han började han djupare i en dubbel-pivot innan han flyttades upp på planenoch gjorde 10 mål i Serie A.
Reijnders bryr sig inte mycket om defensivt arbete, men visar FFT ett Man City-fan som fördömde Kevin De Bruyne för det.

RAYAN CHERKI
MANCHESTER CITY, £30m
Premier League har en rik historia av stjärnor med nordafrikanskt påbrå: Riyad Mahrez och Samir Nasri har vunnit flera titlar, och en kille som heter Mo Salah har gjort det ganska bra.
Audacity är ett passande sätt att beskriva den franska landslagsspelaren Cherki. Vid 22 års ålder ärflairspelaren en enorm talang, även om han inte nödvändigtvis den bästa atleten, och ibland höll han tillbaka lite under sina sex säsonger i Lyon. Men lsista terminen förändrades saker och ting, med 12 mål och 20 assist.
Han är så tvåfotad som man kan bli och mer än en handfull av hans mål har framkallat häpnadsväckande reaktioner på på planen. Han är djärv och våghalsig i den sista tredjedelen - tpubliken kommer att låta dig veta när Cherki har bollen.

XAVI SIMONS
SPURS, £52m
Vid 16 års ålder hade Simons redan samlat på sig över två miljoner följare på Instagram, tillbringat nio års utveckling i Barcelonas berömda akademi La Masia akademi och hade den världsberömda superagenten Mino Raiola i sin hörna. Han hade  också medverkat i en Nike-reklam tillsammans med några av världens mest ikoniska spelare, däribland Neymar, Kevin De Bruyne och Andrea Pirlo. Premier League var alltid en trolig destination för en talang på den typen av bana - men han har fått följa en krokig väg för att komma dit.
Simons bytte Barcelona mot Paris Saint-Germain 2019 och tippades som den europeiska fotbollens nästa stora stjärna. Men som så många andra av PSG:s unga talanger under den tiden fick tonåringen se vägen till förstalaget blockeras av klubbens önskan att värva färdiga superstjärnor i ett försök att få omedelbara resultat.
Trots att Simons var bländande för den franska klubben i juniortävlingar, särskilt UEFA Youth League, fick han bara 11 framträdanden på seniornivå och lämnade sedan för PSV Eindhoven. Den offensiva mittfältaren bevisade att han var redo för förstalaget och gjorde 22 mål på 48 matcher i sitt hemland Nederländerna - om något hade han gjort det för bra hemma, för PSG utnyttjade snart sin återköpsoption för bara 5 miljoner pund.
Det finns en scen i Martin McDonaghs I Brygge där Colin Farrells karaktär fraktas tillbaka till den belgiska staden, som han inte är förtjust i och helst skulle vilja se ryggen på. Man kan föreställa sig ett liknande scenario för Simons. Lyckligtvis för honom blev han snabbt utlånad till RB Leipzig, där han tog vid där han slutade i PSV, och flyttade så småningom permanent till Bundesligalaget.
Två år som spjutspets på Red Bulls talangtransportband gjorde att Simons hamnade i siktet för två av Londons största klubbar i sommarens fönster. Det var Spurs som till slut vann över Chelsea, och 22-åringen kommer nu att försöka upprepa det han gjorde som målskytt och prisma för offensiva drag i både Leipzig och Eindhoven.
Simons är extremt involverad i sitt lags anfallsspel med en enorm teknisk skicklighet och förmåga, som man kan förvänta sig av en spelare som tillbringade så lång tid med att finslipas i Barcelonas akademisystem. Följaktligen har det gjort honom underbart mångsidig.
Han är snabb i omställningarna och mer uthållig än vad engelska experter tror om han får tid på sig att acklimatisera sig till Premier League, och Spurs har lyckats få tag på den typ av spelare som PSG hela tiden varit ute efter.

RANDAL KOLO MUANI
SPURS, LOAN
Spurs saknade inte en frontman, men nu har de en till, med en meritlista av att göra mål. Kolo Muani, som lånas in från PSG, är en modern nummer nio. Han opererar främst i boxen och han förvandlar bra chanser till stora med starka avslut.
Nantes, Eintracht Frankfurt, PSG och Juventus utgör ett imponerande CV för en 26-åring - och förra säsongen i Serie A var han tillbaka i sitt esse med åtta mål på 16 framträdanden.
Han kanske för alltid kommer att vara förföljd av sin chans att vinna VM-finalen 2022 i förlängningen, men han har en anfallares instinkt. Hans dribblingar stör också försvar i omställning lika mycket som stavningen av hans förnamn stör FFT. Bara ett L?

En vistelse i Premier League var
alltid troligt för en spelare
på hans bana, men han
har fått jobba för det

MOHAMMED KUDUS
SPURS, £55m
Kudus har tagit examen från FC Nordsjaellands löpande band, som blandar unga ghananer från Right To Dream-akademin med Danmarks bästa tonåringar, och är utan tvekan organisationens största framgångssaga hittills.
25-åringens styrka ligger i hans atletiska egenskaper. Han vänder bort från utmaningar, sätter igång kontringar och använder skickligt sina lemmar för att slå bort motståndare, allt medan han skyddar - och ofta flyttar fram - bollen.
Den främsta anledningen till att Kudus först nu når en engelsk klubb på elitnivå (förlåt, Hammers) är otur med skador. Han är en plug-and-play-spelare som tack vare sin bollbehandling gör mycket nytta i kombinationsspelet. Han är inte särskilt Spursy, om du inte har något emot att vi säger det.

FourFourTwo Oktober 2025 41

VIKTOR GYOKERES
ARSENAL, £64m
Mycket av den kritik som omgav Arsenal förra säsongen berodde på att de saknade en nummer nio. Pundits hävdade att Gunners var alltför beroende av att göra mål från set-plays för att betraktas som certifierade titelutmanare, och till en viss grad hade de rätt. Liverpool hade säkrat Premier League tillräckligt tidigt för att tillåta Arne Slot en resa till Ibiza under slutet av säsongen.
Så vad gjorde Arsenal? De värvade en anfallare. En stor en. Och för stora pengar. Den prisbelönte svensken är dels en kanallöpare, dels en tjuvskytt, och han kommer att tänja på motståndarnas försvarslinje gång på gång. Han är en atlet, kanske större och mer boxig än vad Premier League är van vid, men titta på den fysiska profilen hos de bästa anfallarna i divisionen: de är alla långa, rangliga och kraftfullt byggda.
Nästan allt som Gyokeres gör görs också med stor intensitet - det är ett fysiskt test som spelare måste klara om de hoppas kunna nå Premier League nuförtiden. Gyokeres låter sig inte avskräckas av att lagkamraterna inte hittar honom eller att passningsvägarna är stängda, utan fortsätter att springa.
Portugals Primeira Liga är visserligen ingen match för Englands högsta liga när det gäller atletism, fysik eller försvarsspel, men 68 mål på bara 66 ligamatcher för Sporting är ändå ett starkt bevis på att anfallaren kan sin sak i 18-yardboxen.
Det här är en spelare vars väg till en elitklubb inte har varit linjär. Gyokeres identifierades först av Brightons alltmer välkända scoutingsystem och värvades från svenska Brommapojkarna som 19-åring, men hans potential förblev ouppfylld. Han tillbringade tre och en halv säsong hos Seagulls, men spelade aldrig i Premier League.
Han studsade runt i andradivisionen på lån i England och Tyskland och hamnade slutligen i Coventry efter perioder i St Pauli och Swansea. Få hade förutspått den svenske landslagsmannens uppgång när han först skrev på för Sky Blues, men under två säsonger i Championship gjorde han totalt 40 mål och utsågs till den bästa spelaren i EFL av FFT läsare 2022-23.
Hans £20 miljoner pund till Ruben Amorims Sporting var en otrolig framgång. Förra säsongen gjorde Gyokeres uppriktigt sagt löjliga 39 mål i Primeira Liga, en siffra som bara har slagits av två spelare sedan den store Eusebio - Hector Yazalde 1973-74 och Mario Jardel 2001-02. ingen annan spelare i divisionen gjorde fler än 19 mål förra säsongen.
Gyokeres har nått toppen i och med övergången till Arsenal - nu måste anfallaren bevisa att han kan stanna där.

YEREMY PINO
CRYSTAL PALACE, £26m
Pinos beslut att byta Champions League-fotbollen mot Crystal Palace var ännu en indikator på Premier Leagues makt.
22-åringen blev en av La Ligas mest pålitliga breda anfallare med Villarreal. Kreativ, ibland djärv och redo att ta emot i farliga utrymmen, han är en liten figur med betydande uppsida. Pino är den typ av värvning som en klubb i mitten av tabellen inte kunde ha gjort innan ligans ekonomiska start.
För att typecasta den spanska landslagsspelaren som en iberisk primadonna skulle ignorera hans arbetsmoral - en flugvikt bland bland lätta tungviktare, Pino kommer att förlora fler utmaningar än han vinner, men han kommer inte att undvika dem.

MARTIN ZUBIMENDI
ARSENAL, £60m
Innan de gick med i Arsenal skulle de flesta Premier League-fans förmodligen inte ha kunnat välja Zubimendi ur  en uppställning. Han är inte särskilt stor eller atletisk, men det finns en sak som han verkligen är: en mycket bra fotbollsspelare.
Uppvuxen i Real Sociedads Zubieta-akademi och den intelligenta 26-åringen har mer gemensamt med den nya chefen Mikel Arteta än de flesta. Båda av de Baskiska baskiska mittfältarna började sina ungdomskarriärer på den tidigare La Real matarklubben Antiguoko.
Zubimendi, som ledde EM-finalen 2024 mot England efter att ha ersatt den skadade Rodri, är en  av Europas finaste mittfältare utan bollinnehav - en bra passform för Englands bästa sida utan bollinnehav.

Allt Gyokeres
gör är gjort med
intensitet - Det'är en
Premier League måste

42 Oktober 2025 FourFourTwo

EBERECHI EZE
ARSENAL, £60m
För fjorton år sedan var Eze barnet på gården som släpptes av Arsenal. Det är därför för de flesta, Spurs-fans undantagna, hans hemkomst verkade passande.
När han också släpptes av Fulham vid 16 års ålder såg hans hopp om att göra det som proffs ut att vara allvarligt tvivelaktigt. "Det var förmodligen det lägsta jag har varit", berättade han senare FFT. "Det var runt juletid. Jag provspelade med Reading under resten av säsongen, men det gick inte. Jag började bli rädd för att jag inte skulle klara det."
Men att börja om på nytt är en del av livet. För många människor finns det ingen större motivation än att få höra att man inte kan. Det var i QPR som Eze tog fart, trots felaktiga rapporter om att han nästan hade fått jobb på Tesco. "Det är inte sant!" försäkrade han oss 2020. "Jag tror att Paul Hall, QPR:s gamla U23-manager, bär skulden. Jag gjorde en usel match och Paul blev galen i halvtid och skrek: 'Vi räddade dig - du jobbade nästan på Tesco och det är så här du återgäldar oss?!"
Under åren som följde anslöt han sig till Crystal Palace för 17 miljoner pund och blev sedan en av de mest ikoniska spelarna i deras historia. Eze öppnade sitt Selhurst Park-konto med en frispark bakom stängda dörrar under den Covid-påverkade säsongen 2020-21. Hans Palace-kapitel kom till ett crescendo med back-to-back-troféer på ett fullt Wembley - Eze gjorde det som nu kanske är Eagles mest berömda mål genom tiderna, i FA Cup-finalen i maj i år.
Hans flexibilitet och positionella rörlighet ger Mikel Arteta alternativ. Låt oss inte glömma att Gunners är set-piece kungar, så vilket bättre sätt att komplettera truppen än att lägga till en av ligans dödbollsspecialister. En underskattad aspekt av undertecknandet är hans kyliga huvud temperamentvilket gör det möjligt att effektivisera beslutsfattandet.
I en materiell mening betydde det väldigt lite att slå Spurs för hans signatur, men det är inte så det kommer att komma ihåg på båda sidor av North London-skillnaden.

QPR var där Eze
tog fart, trots
felaktiga rapporter
han'nästan hade tagit
ett jobb i Tesco

JACK GREALISH
EVERTON, LÅN
Gary Neville sa det före Jack Grealishs debut för Everton: Manchester City-lånet är "en miljon mil" från vad Toffees tidigare hade i den delen av planen.
Det är möjligt att vi alla har glömt hur inflytelserik han var i Aston Villa, innan han 2021 flyttade till Etihad. Fyra assist på hans två första Premier League-starter för Everton - inklusive två i den första matchen på deras nya stadion - var en påminnelse i rätt tid.
Grealish är fortfarande en fantastisk spelare, med med en skicklighet som är lika imponerande som hans stora vader och små benskydd. Förmågan att dra på sig fouls i farliga områden, slå försvarare och spela på kanten av straffområdet var alla spelförändringar som Everton verkligen behövde.

KEVIN
FULHAM, £34.6m
The Cottagers gick nästan hela sommaren utan en större värvning, men släppte sedan mer än 30 miljoner pund på en 22-årig brasilianare från Shakhtar Donetsk på deadline day.
För två år sedan utsågs Kevin till bästa spelare i den ansedda brasilianska ungdomsturneringen Copinha med fem mål och fem assist för Palmeiras U20-lag. Rysslands invasion har gjort ukrainska klubbar mindre kapabla att övertyga utlänningar att flytta till landet, men lika säkert som att vatten är vått kommer brasilianska spelare att hitta en väg till Shakhtar.
Och det är ännu bättre när dessa brasilianare har märkligt omoderna engelska namn - yttermittfältaren hoppas på större framgångar i Storbritannien än landsmännen Allan, Arthur eller Bernard.

FyraFörrTwo Oktober 2025 43

BENJAMIN SESKO
MANCHESTER UNITED, £74m
Manchester Uniteds meritlista med värvningar för stora pengar har inte varit bra sedan Sir Alex Ferguson gick i pension. Faktum är att allt som har med Manchester United att göra inte har varit bra sedan dess.
Antony, Jadon Sancho och Rasmus Hojlund är bland klubbens sex dyraste värvningar genom tiderna, men alla sprang mot utgången på den sista dagen av sommarens fönster. Eftersom de tre andra medlemmarna i den mindre än ärade topp sex är Paul Pogba, Harry Maguire och Romelu Lukaku, har sjundeplacerade Sesko har all rätt att känna viss oro.
Slovenens stil är på modet just nu. Engelsk fotboll, på alla nivåer, är besatt av långa, rörliga och atletiska centerforwards - Erling Haaland kan ha något att göra med det.
Sesko, som är 1,90 meter lång, har gjort mål var han än har varit. Det var hans fysiska profil redan som skolpojke som gjorde Red Bull uppmärksammade. Inom ungdomsfotbollen är det större, starkare och mer utvecklad som uppmärksammas av scouter - annars räcker det med att göra 59 mål på 23 matcher för U15-laget. Sesko uppfyllde båda kraven.
Han anlände till Red Bull Salzburg när han precis hade fyllt 16 år och lånades ut till satellitklubben FC Liefering. Vid sitt tredje framträdande för laget i andradivisionen fick Sesko rött kort en minut efter att ha kommit in från bänken - samma sak hände vid Lionel Messis debut i Argentina, och det skadade honom aldrig.
Han exploderade under sin andra säsong i Liefering och tog isär försvar i andradivisionen. Hans första hela säsong med Salzburg gav en handfull mål, innan han gjorde ett mål varannan match under nästa säsong. De som är bekanta med Red Bulls pipeline vet vad som kom härnäst: RB Leipzig. Han slog igenom direkt springande - återvände tvåsiffriga för varje av sina hela Bundesligasäsonger och förbättrade stadigt sin produktion i Europa.
Anpassningen till Old Trafford kan ta tid, men det finns ingen tvekan om hans förmåga. Be honom bara inte att ta en straff en blåsig kväll i nordöstra Lincolnshire.

Lång, rörlig och
atletisk, Sesko's
stil är på modet
just nu

44 Oktober 2025 FourFourTwo

BRYAN MBEUMO
MANCHESTER UNITED, £70m
Av Manchester Uniteds tre största värvningar i sommar kan Mbeumo ändå visa sig vara den mest pålitliga.
Matheus Cunha bländade i Wolves, men Mbeumo är mer Premier League-rutten efter fyra säsonger i högsta ligan med Brentford. Förra säsongen gjorde 26-åringen 20 mål i Premier League - det är bra för en spelare som inte är en centerforward och som spelade för ett mittenlag.
Hans arbetstempo och aeroba kapacitet är också bland de bästa i ligan. Förra säsongen var han en av de mest konsekventa högintensiva spelarna och sprintade längre sträckor och under längre tid än de flesta av sina kamrater. Som lagkamrat, supporter eller tränare är det lätt att ställa sig bakom en sådan spelare.

HARVEY ELLIOTT
ASTON VILLA, LOAN
I Elliotts nio senaste Liverpool-starter har han gjort fyra mål och registrerat fem assist. Från bänken borta mot Paris Saint-Germain i förra säsongens Champions League vid ställningen 0-0 höll han huvudet kallt och avgjorde matchen för Liverpool. När han fick chansen levererade han - det fanns inte mycket mer han kunde ha gjort.
När han nu ansluter till Villa på ett säsongslångt lån, som blir permanent nästa sommar för 35 miljoner pund, får han den plattform som Arne Slot inte kunde erbjuda. Elliott blev utsedd till turneringens bästa spelare när han vann sitt andra U21-EM i rad i somras och gjorde fem mål, varav fyra i utslagsmatcherna. Det är lätt att se varför Liverpool lade till en återköpsklausul, för säkerhets skull.

JOAO PEDRO
CHELSEA, £60m
Brasilianaren hade inte ens spelat en seniormatch för Fluminense när Watford gick med på att värva honom för 10 miljoner pund 2018. Allt eftersom åren har gått har det blivit tydligt att Hornets hade lyckats identifiera en pärla.
Joao Pedro följde Richarlisons väg när han flyttade från Fluminense till Vicarage Road, men har varit upptagen med att överglänsa sin väns och landsmans prestationer. Det tog bara 18 minuter för honom att hitta nätet med ett fantastiskt mål i sin första start för Chelsea, som kom i semifinalen i Club World Cup ... mot sin gamla klubb Fluminense. Vem är hans manusförfattare?
Ett andra mål följde i samma match, innan han också gjorde Chelseas tredje mål i finalen mot PSG och hjälpte sin nya klubb att bli världsmästare. Ett bra sätt att presentera sig själv. Två mål i sina tre första Premier League-matcher för Chelsea var inte illa det heller.
Den hårt arbetande Joao Pedro är en kreatör lika mycket som en målskytt och är en tränares dröm. Vissa forwards är spelare med hög effekt men låg touch, som gör mycket med bollen men ser lite av den. Du kommer inte att hitta honom som prenumererar på den låga beröringsfilosofin - han är trots allt brasiliansk. Istället vill han dribbla, glida igenom lagkamrater och göra mål.
Joao Pedro är son till den tidigare fängslade före detta fotbollsspelaren Chicao, som tillbringade åtta år bakom galler i Brasilien för medhjälp till mord, och han vet hur svårt det är att växa upp utan en far som han enligt uppgift inte känner.
Hans mor och styvfar spelade en avgörande roll när han flyttade till England - de bidrog med värdefull information efter att ha besökt Watford för en rekognosering. "När de kom hem till Brasilien sa de: 'Vi ska köpa en massa vinterkläder åt dig, det är väldigt kallt där'", berättar Joao Pedro för FFT 2023 - precis som både Gyokeres och Eze är han en annan spelare som har gått vidare sedan han var högt rankad i vår årliga lista över EFL:s 50 bästa spelare.
Anfallaren vinner fouls och straffar eftersom han är en risktagare såväl som en chansmakare. Han gjorde sex mål på lika många matcher under Brightons resa till utslagsmatcherna i Europa League 2023-24 och slog till mot lag som Ajax och Marseille, tills en hamstringskada skada satte stopp för hans och Seagulls Europeiska äventyr. Stora arenor och stora tillfällen verkar inte skrämma honom.
Richarlison var Brasiliens nummer nio vid det senaste världsmästerskapet - men om han fortsätter sin starka start i Chelsea kan det nästa år vara Joao Pedro som leder Selecao i Nordamerika.

ALEJANDRO GARNACHO
CHELSEA, £40m
Du har förmodligen bestämt dig på Garnacho redanså vi ska inte försöka ändra på det. Vad det finns lite tvist om är argentinarens potential som en spelväxlare.
En spelare som presenterade 144 gånger för Manchester United innan han hade fyllt 21 år kan'inte sakna förmåga - tdet är just vad Chelsea har spelatpå på. Om blues har möjlighet att utnyttja hans individualitet till lagets fördel, United kan ångra att de släppte honom för en ganska blygsam summa.
Med de stora rikedom av offensiva alternativ till Enzo Marescas förfogande har Garnacho dock en kamp på sina händer för att bli ordinarie på Stamford Bridge. Har han kampen för det? Den här säsongen kommer att berätta för oss.

En kreatör lika mycket som
han är en målskytt, Joao
Pedro är en hårt arbetande
och en tränare'dröm

JAMIE GITTENS
CHELSEA, £52m
I ett annat liv hade Gittens kanske varit en sprintermästare, så otroligt snabb är han. Någonstans på vägen lades en boll sattes framför honom och han sprang med den istället.
A dribblande, tonårig engelsk kantspelare som lämnar Manchester City för Borussia Dortmund är bekant om du minns Jadon Sancho. Det är ganska ironiskt, då, att Gittens är nu är mannen som ersätter honom på Stamford Bridge.
Det finns en viss risk för att kantspelaren är en one-trick ponny - jämfört med hans bollbärande kan resten av hans spel kännas oraffinerat. 21-åringen, som tidigare hette Jamie Bynoe-Gittens, förkortade sitt efternamn för 12 månader sedan med motiveringen "ju kortare desto bättre". Precis som hans väg till målet.

FyraFörrTwo Oktober 2025 45

FRAMÅT

WaNmER? BESÖK
fourfourtwo.com/frågesport

HJÄRNANteasers

DEN ULTIMATE QUIZ

Visa upp dina kunskaper i trivia med frågor om värvningar för megapengar och någon som bär en pandadräkt

Wvem var den första brittiska klubben som vann en europeisk pokal 1963?
01
Wvilken av Premier Leagues 20 managers i början avdenna säsongen spelade flest matcher i någon av de högsta Europeiska lliga?
02
För vilken säsong tappade Premier League sjunka från 22 till 20 lag?
03
Paisley Panda är maskot för vilket skotskt Premiership klubb?
04
Inklusive den här säsongen, alla sex av Arsenals bortasegrar på Manchester United i Premier League-eran har slutat med vilket resultat?
05
Erling Haaland gjorde fem mål när Norge slog Moldavien med 11-1 den här månaden - vvilken Rangers-spelare kom från bänken och gjorde mål fyra gånger?
06
Tsant eller falskt: Sam Allardyce har medverkat i Coronation Street?
07
Wilken klubb vann den senaste upplagan av Cupvinnarcupen 1999?
08
Vilken Volksparkstadion är hem till vilken Bundesliga-klubb?
09
Vilken engelsman har med sina 25vilken engelsman har rekordet för flest gjorda mål i Premier League i augusti?
10
Onbart två utespelares födda  på 1980-talet dök upp ii de första omgången av matcherna för den nuvarande Premier League kampanj. Vilka var de?
11
Alexander Isak kom till Newcastle från vilket spanskt lag 2022?
12
A19 år och 97 dagar, vilken veteranspelare slog rekordet för det längsta uppehållet mellan mästerskapsframträdanden när de medverkade i säsongens inledande matcher?
13
Wvilket kanadensiskt stjärnskott blev den första kvinnliga spelaren med 1 miljon pund när hon gick med i Arsenal denna sommaren?
15
Wvilka är de regerande Copa Libertadores mästare?
16
Wvilket nuvarande League One-lag har smeknamnet tstags?
17
Ex-Manchester City-chefen Mark Hughes startade dendenna säsongen som manager för vilken non-league klubb?
18
Wlken klubb blev den första i Europacupens historia att eliminera Real Madrid, under den sjätte upplagan av turneringen 1960-61?
19
Wvem är den enda spelaren som har gjort mål i en Europacup final,     en VM-final och i finalen finalen i Europamästerskapet?
20

14

Dessa fyra spelare har alla varit de dyraste  spelaren i världen vid något tillfälle. Namnge dem.

1 Tottenham (Cupvinnarcupen) 2 Oliver Glasner (410 matcher) 3 1995-96 4 St Mirren 5 1-0 6 Thelo Aasgaard 7 Falsk 8 Lazio 9 Hamburg 10 Andy Cole 11 James Milner och Idrissa Gueye 12 Real Sociedad  13 Ashley Young (för Ipswich) 14 Gianluigi Lentini, Jean-Pierre Papin, Denilson, Gianluca Vialli 15 Olivia Smith 16 Botafogo 17 Mansfield 18 Carlisle 19 Barcelona 20 Gerd Muller

382 RYGGRAD LINJE "'Irtysh Pavlodar, Sibir Novosibirsk' nämns i artikeln om Kairat Almaty som de enda två klubbarna längre österut som har varit värdar för en oavgjord match i en europeisk tävling", säger David Ashworth. Mitt i prick! Fick du den här månadens Spine Line? För att vinna ett Art Of Football A4-tryck eller en T-shirt, mejla fourfourtwo@futurenet.com eller svara på X med #FFTSpineLine

Jules Breach

ÅSIKT

Presentatören ger en inblick i hur Premier League's nya halvlek-halvtidsintervjus arbete

äsongen 2025-26 i Premier League har nu kommit en bra bit på väg, och tillsammans med den har några-nya funktioner har lagts till i våra TV-presentationer för att ytterligare förbättra upplevelsen för fansen.
Inför den här kampanjen har TV-bolagen fått större möjligheter att-bakom-kulisserna bakom kulisserna, vilket möjliggör filmning inne i omklädningsrummen och möjligheten att göra halv-halvtid och i-intervjuer med spelare och ledare under match. Om fansen var skeptiska till dessa tillägg före säsongsstarten, var det en stor fördel att se halvtids-halvtidsintervjuerna faktiskt äger rum har inte gjort mycket för att ändra deras åsikter ännu. But det'är tidigt.
Alla 20 klubbar har enhälligt samtyckte till dessa intervjueroch att känna till bakgrunden till hur de fungerar kan hjälpa till att förklara varför. Jag var live-reporter för TNT Sports för Manchester City vs Tottenham-matchen, och vi gjorde en halv-halvtidsintervju med Spurs chef Thomas Frank. Förutom att var det första gången för säsongen på kanalen, var det också en första för mig som reporter.
Jag hade så många frågor om hur det skulle fungera, och som med allt på en matchdag på en Premier League-arena var det'är det minutiöst planerat. Reglerna är att varje klubb bara behöver gå med på att göra en av de tre nya funktionerna två gånger under en säsong. Host broadcaster måste lägga in begäran om halvleken-halvtidsintervjun fem dagar i förväg, och klubben har fram till 24 timmar före en match att komma överens och att gemensamt bestämma var och vid vilken tidpunkt under halvtidsintervjun dens plats.
Klubben har då också möjlighet att återkalla tillträdet vid tidpunkten för av intervjun om deras lag förlorar. Det'står också i Premier Leagues League-handboken att den halv-halvtid intervjuer måste vara positiva och ha inte ha mer än tre frågor.
Ihar tidigare skrivitdetten i FFT om spänningen med att genomföra post-intervjuer efter matchen, så hur gör en halv-tid en jämföra? Tprinciperna är i stort sett samma, men den största skillnaden var en större press på den tillåtna tidsmängden, eftersom chefen talade till oss strax före andra halvlek skulle sparka avspark.
På dagen var Spurs utmärkta, ledde tack vare Brennan Johnsons 35:e-minut, så jag visste i det skedet att det var troligt att att intervjun skulle bli av. Jag började fundera på vad jag skulle fråga Frank om hans lags första-halvlek, och sen dubblade Joao Palhinha Spurs ledning strax före halvtid-halvtid, så intervjun var garanterad.
Domaren blåste i sin visselpipa, och jag gick och väntade precis vid kanten av tunneln med kameran besättningenljudoperatören och platschefen. Ungefär 12 av de 15 minuterna hade gått när vi började se några Spurs-spelare gå ner för trapporna mot planen. Vi visste då att Frank skulle vara nära förestående. Vår TNT-sändning var live och programledaren Lynsey Hipgrave fick veta att det skulle dröja några sekunder innan Frank var med mig. Jag hade min öronsnäcka i och lyssnade när hon överlämnade, medane tittade spurs-chefen gå mot mig. Precis när jag började prata var han där framför kameran så att jag kunde börja intervjun. Allt måste tajmas till perfektion för att det skulle bli sömlöst.
Tre frågor, tre svar, allt på 42 sekunder. Och andas. Det var snabbt, direkt och rakt på sak, men också insiktsfullt. Frank berättade att han ville att hans spelare skulle "vara modiga i fas ett" och att "högt tryck är nyckeln". Att få ta del av hans tolkning när vi gick in i den andra perioden var intressant och också gav bra diskussionspunkter för kommentatorsteamet. Spurs fortsatte att vinna och man kunde tydligt se på planen vikten av de punkter som Frank gjorde under intervjun.
Halvlek-tid har alltid varit en helig del av spelet som tittarna aldrig haft tillgång till, men nu börjar fansen får  en ytterligare titt bakom gardinen  av vad som kan ha sagts i omklädningsrummet, och det är också  ett lämpligt tillfälle att ställa intressanta taktiska frågor.
Det kan ta lite tid att vänja sig vid - det gör det ofta med allt nytt. Men om in-spelintervjuer ger fansen en möjlighet att höra de råa känslorna hos en spelare eller manager live under matchen, kommer pumpade  upp när de är på väg ut för andra halvlek, omedelbar reaktion efter  en spelare har bytts ut, eller taktisk analys från en manager som vänds upp och ner eller visar sig vara korrekt, då kan det kan det bara  vara värt att ge det en chans. Ydu vet aldrig vad du kan få.

Halvtid är en
helig del av matchen
matchen - nu får fansen
får fansen en titt
bakom gardinen

Grönland's se vendagssäsong

FUNKTION
GRÖNLAND

Territoriet har nyligen tvingats hantera Donald Trumps närmanden, plus avslag från både CONCACAF och UEFA.		FyraFyraTvå åkte till huvudstaden Nuuk i augusti 2016 för att bevittna världens kortaste ligakampanj

Ord och begrepp Paul Watson Bilder Lars Jörgen Petersen

FRÅN
DET
VAULT

74 September 2025 FyrarTtvå

FyraFörrTwo September 2025 75

ike Lyberth-Berthelsen, generalsekreterare för Grönlands fotbollsförbund (GBU), tittar kärleksfullt på den nya 4G-astroturfytan på Nuuk Stadium för femtioelfte gången, med ett stolt leende på läpparna. Nyhetsvärdet har fortfarande inte försvunnit, varken för honom eller för de många barn som rusar ut på planen för en snabb spark varje gång det är paus mellan matcherna i det grönländska mästerskapet i fotboll (Angutit Inersimasut GM, eller kort och gott GM).
Det här är första året som mästerskapet spelas på astro, efter årtionden av spel på ett oförlåtande damm- och grusunderlag som man inte minns med någon större värme. På 1960-talet brukade helikoptrar landa bredvid planen och kasta upp en virvelvind av stenar som gjorde att matcherna tvingades avbrytas.
"Man hade blåmärken i veckor, kanske månader efter mästerskapet", minns Lyberth-Berthelsen med en grimas. "Hur var det för målvakterna? De dök inte efter någonting. Den här planen kommer att höja fotbollsnivån enormt."
För att få ut det mesta av de få veckor på året då Grönland är tillräckligt varmt för utomhusfotboll har lag rest hundratals mil från hela världens största ö för att tävla i det nationella mästerskapet. Kvalspelare från alla regioner har tagit sig till huvudstaden Nuuk - en relativ metropol som är hem för 17 000 av Grönlands 56 000 invånare. I den veckolånga cuptävlingen deltar åtta lag, som inleds med två grupper om fyra.
Trots den exakta planeringen spelas de första dagarna av årets turnering i kraftigt regn och hårda vindar, vilket tvingar de väntande lagen och funktionärerna att söka tröst i omklädningsrummen i containrarna som står inbjudande vid sidan av planen. Men när de två Nuuk-lagen förbereder sig för ett derby i semifinalen bryter solen fram, molnen lättar och man får en fantastisk utsikt över bergen, fjordarna och havet, där ett och annat isberg syns. Grönlands rödvita nationalflagga vajar i varje hörn av planen. Bakom det ena målet finns en liten träningsplan med en nästan permanent samling små barn som sparkar boll, och bakom det andra målet finns en imponerande lagerliknande hall som används för evenemang och inomhussporter.
Fans börjar dyka upp och klättra upp på klipporna längs sidan av planen för att skaffa sig utsiktspunkter inför den kommande matchen. Det finns några skolbänkar vid sidlinjen, men majoriteten av supportrarna har valt ut sina favoritplatser på klipporna, och de mer organiserade har lagt ut filtar och banderoller för sina lag. Trots att alla turneringens matcher direktsänds på nationell tv och blir årets mest sedda program, är publiksiffrorna på Nuuk Stadium goda, och några hundra personer dyker upp trots det ofta dåliga vädret. Stämningen skapas nästan uteslutande av de närvarande kvinnorna, som ger ett soundtrack av grönländska sånger, medan männen bara bjuder på ett och annat hojtande eller skrikande.
"Det var riktigt varmt för ett par veckor sedan", försäkrar ett fan FyraFyraTvå, när solen börjar gå ner och temperaturen sjunker. "Vi hade några av de varmaste dagarna någonsin i Nuuk, kanske så mycket som 25 grader. Jag antar att den globala uppvärmningen har några goda sidor!"
David Pleat i Nuuk
Spelarna anländer i jämn takt till Nuuk-derbyt mellan IT-79 (Inuit Timersoqatigiiffiat-79), som arrangerade turneringen, och rivalerna B-67 (Boldklubben af 1967), de nuvarande makthavarna i grönländsk fotboll. B-67 promenerade till titeln förra gången - den fjärde i rad - och krossade sina utmanare i huvudstadens kvalspel.
Precis som i många nordiska länder väljer de grönländska lagen att förkorta sitt fullständiga namn till en bokstav och sitt bildningsår för att spara en hel del tid.
Trots sin dominans sägs B-67 vara mindre populära bland lokalbefolkningen eftersom de traditionellt var en klubb för danskar - en anklagelse som skulle stödjas av det faktum att deras klubblogotyp pryder Carlsberg-flaskor i Nuuk, om det inte vore för att ölet också sponsrar de flesta av deras rivaler.
Efter en skakig start etablerar B-67:s blåskjortor sin dominans och vinner med 4-0 över IT-79, som inte har vunnit ett mästerskap i sin historia, och når finalen utan att släppa in ett enda mål. En ständig närvaro under matchen är B-67:s tränare Tekle Ghebrelul, som alltid är med i händelsernas centrum, gestikulerar, klappar spelarna på ryggen och firar varje mål med en David Pleat-liknande löpning längs sidlinjen för att omfamna vänner och fans.
Ghebrelul är också den ena halvan av Grönlands landslags tvåmanna-managerteam, tillsammans med Rene Olsen. En anmärkningsvärd serie händelser ledde Ghebrelul till Grönland för 13 år sedan. Han växte upp i Eritrea och efter att ha blivit föräldralös som spädbarn tvingades han som 10-åring att delta i självständighetskriget. Efter en tid i fängelse i Eritrea hamnade Ghebrelul i Sudan, där han återigen fängslades efter att ha korsat gränsen med en pistol. Därifrån tog hans liv en dramatisk vändning.
"Amnesty International kom och försökte hjälpa barnen från Eritrea", minns Ghebrelul. "Jag ville inte åka någonstans, men de tog människor till länder som Kanada och Sverige. En av kvinnorna som jag talade mycket med var danska, så jag gick med på att åka till Danmark."
Även om livet i Danmark var långt ifrån enkelt lärde sig Ghebrelul så småningom språket, gifte sig med en dansk kvinna och började spela fotboll igen. "När jag var i Danmark såg jag en artikel om Nordgrönland", säger han. "Jag drömde om att vara där, så när jag såg att ett jobb utannonserades tackade jag ja. Inom några månader var jag sportchef på en skola. Det var den mest avkopplande tiden i mitt liv, men eftersom det alltid var mörkt fanns det inte så mycket att göra. Jag har aldrig läst så många böcker!"
Ghebreluls fru tröttnade och gav honom ett ultimatum: antingen skulle de åka tillbaka till Danmark eller flytta till den något mindre sömniga staden Nuuk. Ghebrelul valde Nuuk. Han anlände 2009 och hans första anhalt var Nuuk Stadium.
"Jag var här och tittade på fotboll och folk sa hela tiden till mig att jag borde engagera mig som tränare, men jag var ganska nöjd med att bara titta på", säger han. "Sedan, i november 2010, ringde Rene Olsen upp mig och frågade om jag var intresserad av att träna landslaget tillsammans med honom. Efter det formulerade vi en plan som skulle börja i botten och bygga upp fotbollen här, uppåt och uppåt."
Nuuk-klubbarna är på hemmaplan, men andra lag har gjort enorma resor bara för att vara här. Grönlands geografi gör en bortaresa till en lång och mycket kostsam process för lag från de glesbefolkade östra, västra och norra delarna av landet, särskilt eftersom det inte finns några vägar mellan de större bosättningarna.
I tidigare turneringar var det vanligt att lagen fick ge sig ut på femdagars båtresor för att kunna delta, ibland med tragiska följder. I augusti 2004 seglade tre fotbollsspelare från Aasiaat över Diskobukten på nordvästra Grönland till en veteranmatch i Qeqertarsuag, men kom aldrig hem efter att deras båt fastnat på den obebodda Hare Island. Sök- och räddningsstyrkorna kunde inte hitta dem.
Tack och lov betalar de lokala kommunerna för vad som kan vara skyhöga kostnader för flyg till GM. Turneringen ses som en prioritet i ett fotbollstokigt land, men spelarna måste kämpa för att få ledigt från jobbet. Många måste sluta sina jobb varje år och hitta nya, precis som deras landslagsspelare gör när de reser till en turnering. Det är mycket att begära av spelare som alla är amatörer.
"Det engagemang som våra landslagsspelare visar är anmärkningsvärt", säger Olsen, Grönlands 37-årige förbundskapten. "Vissa mycket bra spelare måste tacka nej till landslagets kallelse eftersom de vet vilka uppoffringar det innebär och de antingen inte har råd att ta ledigt från jobbet eller har familjer som behöver dem."
"Östra Grönland är som Brasilien"
Medan några grönländare har blivit proffs i handboll, har det ännu inte utvecklats någon professionell fotbollsspelare på Grönland, även omäven om några har spelat i de semiprofessionella lägre ligorna i Danmark. Den före detta Chelsea-yttern Jesper Gronkjaer föddes i Nuuk men flyttade till Danmark i mycket unga år.
"Hemlängtan är ett problem för grönländska spelare", tillägger Olsen. "De saknar jakten och den traditionella livsstilen. Det är svårt att lämna när man är van vid den typen av natur."
Under tiden har lagen hittat gymgolv där de lägger ut sovsäckar för veckan. Mellan matcherna roar sig spelarna med att kämpa på FIFA 16.
TM-62, kvalspelarna från östra Grönland, har vandrat tusentals mil för att genomgå en förödmjukande upplevelse. Laget kommer tekniskt sett från Kulusuk, som bara har 295 invånare, men består i själva verket av spelare från den omgivande regionen. De lyckades inte vinna Östgrönlands inofficiella årliga mästerskap, där mer eller mindre alla som bor i värdstaden deltar varje år, så det är ingen större överraskning när de får stryk med 11-0 av IT-79 och sedan 12-0 av Nagdlunguaq-48, eller N-48, ett av de starkare lagen från Diskobukten på norra Grönland.
TM-62 rycker upp sig något och förlorar bara med 3-1 mot FC Malamuk från Uummannaq på nordvästra Grönland, som av de nordiska länderna anses vara jultomtens verkliga hemvist. Men ännu en tvåsiffrig förlust - den här gången med hela 10-0 mot Kogssagssuk, som rest fem timmar med motorbåt - i play-off om sjundeplatsen bekräftar att TM-62 kommer att sluta åtta och sist.
"Östgrönland är som Brasilien: duktiga spelare, men alla är uppdelade i olika lag", förklarar Lyberth-Berthelsen. "Det är en liten befolkning men den är uppdelad. Att få spela i GM är årets höjdpunkt för dessa lag och man kan verkligen se deras passion."
Olsen, som följer mästerskapet med ett vaket öga när han letar efter nya ansikten till landslaget, vet att talangfulla spelare utanför Nuuk ofta låter sitt engagemang i träningen försvinna under året, till skillnad från de spelare som spelar för B-67 under Tekle Ghebreluls ständiga uppsikt. Skillnaden i attityd är tydlig - B-67:s spelare värmer upp medan andra klubbars spelare tänder cigaretter nästan direkt när de lämnar planen.
"Tekle kan hålla sina spelare i ett hårdare koppel", förklarar Olsen. "Men spelarna från resten av landet åker tillbaka och har inte en hälsosam livsstil. Vi har försökt att lära dem, men det är svårt med vuxna eftersom de är fast i sina vanor. Ibland är de ur form när de kommer till landslagsträningen, jämfört med spelarna från Nuuk. Vår bästa chans är med nästa nästa generation eftersom de kommer att lyssna."
Att de Nuuk-baserade spelarna dominerar det grönländska landslaget har dock orsakat en viss irritation, särskilt med tanke på Ghebreluls dubbla roll i B-67. "Folk anklagar oss för att vara partiska om vi väljer Nuuk-spelare, även om de är starkare än alla andra", säger Olsen till FFT. "Grönlands tidigare förbundskapten Jens Tang Olesen sa till mig att om jag skulle få sparken från landslaget så skulle det vara på mina egna villkor, så vi tar ut de bästa spelarna och låter folk klaga."
TM-62:s plågoandar, N-48, är det lag som väntar på B-67 i finalen och som bär med sig hoppet från nordvästra Grönland. De 10-faldiga mästarna kommer från Grönlands tredje största stad, Ilulissat, som betyder "isberg". Det sägs att det bor nästan lika många slädhundar som människor i Ilulissat (cirka 4.500) och att den berömde arktiske upptäcktsresanden Knud Rasmussen, känd som "eskimologins fader", bodde här.
Cirka 2 000 supportrar samlas för finalen en solig söndag och det är en jämn fördelning mellan de som är klädda i hemmalaget B-67:s blåa färger och N-48:s gröna. Det är nordborna som drar det längsta strået och orsakar både uppsluppet firande och en kakofoni av mistlurar. N-48:s stora stjärna är Markus Jensen, som betraktas som en av Grönlands största talanger. Anfallaren är en fiskare som bor två timmars båtresa från närmaste stad - han dök upp sent till det nationella mästerskapet eftersom han var ute och jagade mat till sin familj.
B-67 slår dock tillbaka och leder sedan med 2-1 i halvtid. En spännande andra halvlek rinner ut i sanden och B-67 avgjorde till slut i paus och vann med 3-1. Spelarna höjer tränaren Ghebrelul över sina huvuden och en lång presentationsceremoni inleds, innan den avslutas med fyrverkerier och B-67 lyfter en ganska blygsam pokal.
Uganda'överraskande förfrågan
Inom några veckor kommer 4G-astroturfytan att täckas av lager på lager av snö och inte kunna användas förrän nästa år, efter en lång grönländsk vinter.
"Vi har fått höra att snön är ett naturligt skydd", förklarar Grönlands FA:s ordförande John Thorsen när de sista eftersläntrarna lämnar Nuuk Stadium. "Jag hoppas att det är sant, för det har varit så skönt att ha en plan där bollen faktiskt rullar ordentligt i stället för att studsa runt vilt hela tiden."
Turneringens framgångar, som kom bara några veckor efter en hett omstridd sjulagsturnering för damer, har setts som ett lyft för det grönländska fotbollsförbundets bredare mål att bli accepterad som medlem i ett officiellt kontinentalt förbund. Trots att avbytarnas lila haklappar pryds av FIFA:s logotyp är Grönland en av de få nationer på jorden som för närvarande inte är en del av FIFA-familjen.
Som ett autonomt land, men inom det danska riket, är Grönlands politiska ställning en fråga som debatteras flitigt.
Många anser att det borde vara ett helt självständigt land. Intressant nog hade Grönland sin egen version av Brexit 1982 när man valde att lämna Europeiska ekonomiska gemenskapen efter en folkomröstning, och under 2008 införde man en självstyrelselag som innebar att ön kom längre bort från Danmark, bildligt talat.
Fotbollsmässigt har Grönland dock fått nöja sig med att skicka lag till Island Games och även anslutit sig till CONIFA (Confederation of Independent Football Associations), det alternativa FIFA för icke erkända nationer, för att söka tävlingsmatcher, medan det huvudsakliga uppdraget att få UEFA-status rullade vidare.
Färöarna, som överraskade Claudio Ranieris Grekland i kvalet till EM 2016, har varit medlemmar i flera år med samma politiska status. De släpptes dock in i FIFA innan en bestämmelse lades till om att medlemmarna måste erkännas som nationer av FN.
Spanien har tidigare hotat att hindra Grönland från att bli medlem i UEFA på grund av sin egen inställning till Gibraltar, innan det brittiska utomeuropeiska territoriet till slut fick bli medlem 2013. Grönlands fotbollsförbund har fått mycket hjälp från Danmark, och den nya konstgräsplanen i Nuuk är en av tre i landet och det finns planer på fler, inklusive minst en på norra Grönland.
Planen skulle förmodligen bara vara användbar under tre veckor av året på grund av det extrema vädret där, men det gör den inte mindre viktig för den större bilden av att bevisa sig giltig i ögonen på ett stort styrande organ.
Med Englands besegrare vid EM 2016, Island, som inspiration är nästa steg för fotbollen på Grönland att bygga en täckt plan för att förlänga 11-mannaspelet från två eller tre månader per år till att spelas året runt - men den typen av mer avancerad anläggning är verkligen inte billig.
"Att bygga ett tak för en plan kostar runt 10 miljoner euro", säger Lyberth-Berthelsen. "För att slutföra alla de steg som behövs kostar det mer än 45 miljoner euro. Det låter som mycket pengar, men jag tvivlar inte på att vi kommer att nå dit så småningom."
Under tiden är det futsal som gäller under stora delar av året, och både Grönlands herr- och damlag har visat prov på stor potential i inomhusspelet.
Ett herrlag besegrade nyligen Danmark på deras egen hemmaplan - ja, akryl - och de gästande färingarna fick se sig besegrade. Resultaten har till och med lett till förfrågningar om vänskapsmatcher från osannolika källor.
"Ugandas damlandslag ville gärna besöka oss", säger en något förvånad Lyberth-Berthelsen. "Vi var alla positiva, men sedan sa de att de ville resa över i oktober. Vi var tvungna att försiktigtatt det skulle bli cirka minus 10 grader, så det ville de nog inte!"
Rene Olsen tror också att smålagsspelet är en inkörsport. "Futsal kommer att vara det som sätter oss på kartan", säger han. "Än så länge kan vi inte mäta oss med andra nationer utomhus, men i en futsalhall har vi stora möjligheter att göra resultat mot stora nationer."
För tillfället återvänder lagen till sina respektive hörn av landet med historier att berätta, missade chanser att ångra och, den här gången, mycket färre skärsår och blåmärken.
Denna artikel publicerades ursprungligen i oktober 2016-utgåvan av FourFourTwo

76 September 2025 FyraFörrTwo

Atmosfären skapas
av de MÅNGA kvinnorna, som
ger ett soundtrack
av grönländska sånger

FyraFörrTwo September 2025 77

78 September 2025 FyrarTtvå

B-67-spelare blir varma i kläderna
medan andra klubbar tänder
cigaretter så snart de lämnar
när de lämnar planen

LÄMNAD UTE I KYLAN: VAD'HAR HÄNT SEDAN?

Efter att ha misslyckats med att övertyga UEFA siktade Grönland in sig på CONCACAF

När FFT besökte 2016 var Grönland fortfarande hoppfullt om att bli medlem i UEFA. Men det var inte så det gick.
För nio år sedan fanns det en tro på att det europeiska förbundet skulle vara villigt att ändra sina regler för att släppa in ett territorium utanför FN, men förslagen om att det skulle kunna ske vid en UEFA-kongress 2017 visade sig vara ogrundade.
2022 bytte Grönland fokus till att gå med i CONCACAF, lämnade in ett formellt bud förra året och planerade till och med in ett besök på huvudkontoret i Miami i februari för att diskutera ett potentiellt medlemskap.
Vid det laget hade dock Donald Trump valts till USA:s president och börjat göra ihärdiga utspel om att annektera Grönland - något som befolkningen i området till stor del är emot. Mötet med CONCACAF ställdes in, flyttades till London, men ställdes sedan in igen. I juni avslogs ansökan i en omröstning av samtliga 41 CONCACAF-medlemmar, varav många kanske var försiktiga med tanke på de eventuella resekostnaderna - Paramaribo i Surinam ligger till exempel 4 000 mil från Nuuk.
Grönland kommer att fortsätta att spela vänskapsmatcher - de besegrades med 5-0 av Turkmenistan i den turkiska staden Antalya förra året och ska också spela två matcher i Wien i oktober, mot Österrikes och Sloveniens amatörlag.
De har också släppt några nya snygga tröjor, tillverkade av den danska tillverkaren Hummel, som säger att det ljusblå bortastället är en hyllning till områdets istäcke, som "har stått stadigt i tusentals år mot alla utmaningar". UEFA:s och CONCACAF:s politik var en utmaning för mycket.

FyraFörrTwo September 2025 67