Folklore

Joidenkin joulumyyttien mukaan porot eivät ole ainoita eläimiä, jotka saavat maagisia kykyjä joulun aikaan.

Eläinten taikaa

Miten syntymäajan kumartava aasi ja synkät kansantarinat johtivat legendaan, jonka mukaan eläimet saavat yliluonnollisia voimia joka jouluaatto

Kirjoittanut Poppy-Jay St. Palmer

Faikka Jeesuksen syntymästä joulupukin vierailuun reellään, monet juhlakauden tapahtumat ovat monille maagisia. Lentävät porot eivät kuitenkaan ole ainoita olentoja, joiden ajatellaan saavan erityisiä kykyjä joulun aikaan. Maagisia eläimiä esiintyy kausimytologiassa kaikkialla maailmassa. Esimerkkinä mainittakoon eurooppalainen legenda puhuvista eläimistä. Monissa maissa eri puolilla Continentillä jotkut uskovat kevytmielisesti, että pihan eläimet ja kotieläimet saavat kyvyn puhua jouluaattona keskiyöllä.
Ajatus puhuvista eläimistä saattaa kuulostaa viehättävältä, mutta joissakin myytin muunnelmissa se on hieman synkempi. Osoitteessa Joulupeikko ja muita joulunajan tarinoita" clement A Milesin kirjoittamissa joulujoulutarinoissa koira ja kissa lyöttäytyvät yhteen ja suunnittelevat juonen isäntänsä tappamiseksi. Toisessa Saksan Alpeilla kerrottu versio kertoo, että maatilan palvelija piiloutuu jouluaattona talliin toivoen kuulevansa hevosten puhuvan. Sen sijaan hän löytää hevosen, joka ennustaa hänen kuolemaansa. Tämänkaltaiset tarinat ovat syynä siihen, että jotkut ihmiset pitävät puhuvia eläimiä pikemminkin huonona enteenä kuin mielikuvituksen lentona.
Legenda puhuvista eläimistä liittyy usein uskomukseen, jonka mukaan Jeesus-lapsi syntyi tasan keskiyöllä joulupäivänä, mikä oli maaginen tapahtuma, joka aiheutti useita yliluonnollisia ilmiöitäa. Vaikka sen tarkkaa alkuperää ei pystytä tunnistamaan, monet uskovat, että legendalla on paganista alkua. Toiset uskovat, että se juontaa juurensa muinaisen Rooman Saturnalia-juhlaan, viikon mittaiseen talvilomaan, jolloin sosiaaliset roolit vaihdettiin ja isännät perinteisesti tarjoilivat ruokaaorjiaan.
Vuonna nativity story, jonka me tunnemme nykyään, tallissa olleet härkä ja aasi polvistuivat kumpikin, kun Jeesus syntyi. Tämä epätavallinen käytös esiintyy myös useissa juhlallisissa kansantarinoissa: seuraavissa tarinoissa Sketches of Upper Canada jonka John Howison kirjoitti vuonna 1821, Howison kertoo, että eräs intiaani kertoi hänelle kerran, että peurat polvistuvat Suuren Hengen edessä joka jouluyö.
Ehkäpä kaikista epätavallisin myytti esiintyy William Hendersonin kirjassaan Folk-lore of the Northern Counties of England and Their Borders (Englannin pohjoisten kreivikuntien ja niiden rajojen kansanperinne)joka julkaistiin vuonna 1879. Hän väittää, että eräs perheenystävä näki kerran mehiläisparven kokoontuvan kuoroksi hyräilemään virttä jouluaattona. Voisi olettaa, että kyseinen mies oli nauttinut liikaa sherryjä, mutta englantilaisessa Whitebeckin seurakunnassa tiedetään yleisesti, että mehiläiset alkavat laulaa, kun kello lyö joulukuun 25. päivänä kello 12.

Jotkut uskovat, että Jeesuksen syntymän yhteydessä kumartuneet härkä ja aasi aiheuttivat jouluaattona yliluonnollista eläinten käyttäytymistä

Monet eurooppalaiset uskovat kevytmielisesti, että eläimet saavat puhekyvyn keskiyöllä joka jouluaatto, mutta tulokset ovat vaihtelevia