Folklore

Ifølge noen julemyter er reinsdyr ikke de eneste dyrene som får magiske evner ved juletider.

Animal Magic

Hvordan julekrybbens bukkende esel, og uhyggelige folkeeventyr, førte til legenden om at dyr får overnaturlige krefter hver julaften

Skrevet av Poppy-Jay St. Palmer

Fra Jesu fødsel til besøk av julenissen på slede, er det mye ved julen som er magisk for mange. Men flygende reinsdyr er ikke de eneste skapningene som antas å få spesielle evner ved juletider. Magiske dyr dukker opp i julemytologien over hele verden. Ta for eksempel den europeiske legenden om snakkende dyr. I mange land over hele Continentet er det noen som muntert liker å tro at gårdsdyr og husdyr får evnen til å snakke når klokken slår midnatt på julaften.
Tanken om snakkende dyr kan høres kuriøs ut, men noen varianter av myten har en noe mørkere vinkling. I Juletrollet og andre julehistorier av Clement A. Miles slår en hund og en katt seg sammen og klekker ut en plan for å drepe sin herre. I en annen versjon, som fortelles i de tyske Alpene, gjemmer en gårdsgutt seg i stallen på julaften i håp om å høre hestene snakke. I stedet finner han en hest som spår hans død. Det er fortellinger som disse som gjør at noen ser på snakkende dyr mer som et dårlig varsel enn som et fantasifoster.
Legenden om de snakkende dyrene knyttes ofte til troen på at Jesusbarnet ble født nøyaktig ved midnatt første juledag, en magisk hendelse som førte til en rekke overnaturlige fenomenera. Selv om det eksakte opphavet ikke kan identifiseres, regner mange med at legenden har pagansk opprinnelse. Andre mener å kunne spore den tilbake til den gamle romerske festivalen Saturnalia, en ukelang vinterferie der de sosiale rollene ble byttet om, og herrene tradisjonelt serverte sine slaversine slaver.
I nativitetshistorien, som vi kjenner i dag, som vi kjenner i dag, bøyde oksen og eselet i stallen seg på kne da Jesus ble født. Denne uvanlige oppførselen finnes også i en rekke festlige folkeeventyr: I Sketches of Upper Canada skrevet av John Howison i 1821, forteller Howison at en indianer en gang fortalte ham at hjortene falt på kne for den store ånden hver julenatt.
Den kanskje mest uvanlige myten av dem alle finner vi i William Hendersons bok Folk-lore of the Northern Counties of England and Their Borderssom ble utgitt i 1879. Han hevder at en venn av familien en gang var vitne til at en bisverm samlet seg til et kor for å nynne en salme på julaften. Man skulle tro at mannen hadde drukket en sherry for mye, men i det engelske sognet Whitebeck er det allment kjent at biene begynner å synge når klokken slår 12 den 25. desember.

Noen tror at oksen og eselet som bøyde seg ved Jesu fødsel, forårsaket overnaturlig dyreoppførsel på julaften

Mange europeere tror at dyr får talens kraft ved midnatt hver julaften, med blandet resultat