Folklore

Enligt vissa myter är renar inte de enda djuren som får magiska förmågor vid juletid.

Djurens magi

Hur julkrubban med den böjda åsnan och kusliga folksagor ledde till legenden om att djur får övernaturliga krafter varje julafton

Skrivet av Poppy-Jay St. Palmer

Från Jesu födelse till ett besök av tomten på sin släde är det mycket med julen som är magiskt för många. Men flygande renar är inte de enda varelser som tros ha särskilda förmågor vid juletid. Magiska djur dyker upp i säsongsmytologin över hela världen. Ta till exempel den europeiska legenden om talande djur. I många länder över hela Continenten vill vissa på ett lättsamt sätt tro att gårdens djur och husdjur får förmågan att tala vid midnatt på julafton.
Tanken på talande djur kan låta pittoresk, men vissa variationer av myten ger den en något mörkare framtoning. I Jultrollet och andra berättelser om julen av Clement A Miles slår sig en hund och en katt ihop och smider en plan för att döda sin husse. I en annan version, som berättas i de tyska Alperna, gömmer sig en dräng i stallet på julafton i hopp om att höra hästarna tala. Istället hittar han en häst som förutspår hans död. Berättelser som dessa är anledningen till att vissa människor ser talande djur mer som ett dåligt omen än som en fantasi.
Legenden om de talande djuren är ofta kopplad till tron på att Jesusbarnet föddes exakt vid midnatt på juldagen, en magisk händelse som orsakade ett antal övernaturliga fenomena. Även om det exakta ursprunget inte kan fastställas, anser många att legenden har pagan början. Andra tror att de kan spåra den tillbaka till den antika romerska festivalen Saturnalia, en veckolång vinterhelg då de sociala rollerna var omvända och herrarna traditionellt serverade sina slavarsina slavar.
I nativitetshistoria, som vi känner till idag, oxen och åsnan som fanns i stallet böjde sig på knä när Jesus föddes. Detta ovanliga beteende förekommer också i ett antal festliga folksagor: i Skisser från övre Kanada som skrevs av John Howison 1821, berättar Howison att en indian en gång berättade för honom att hjortar faller på knä inför den store anden varje julnatt.
Den kanske mest ovanliga myten av dem alla finns i William Hendersons bok Folk-lore of the Northern Counties of England and Their Borderssom publicerades år 1879. Han hävdar att en vän till familjen en gång bevittnade hur en svärm bin samlade sig till en kör för att nynna på en psalm på julafton. Man skulle kunna tro att mannen i fråga hade druckit en sherry för mycket, men i den engelska församlingen Whitebeck är det allmänt känt att bina börjar sjunga när klockan slår 12 den 25 december.

Vissa människor tror att oxen och åsnan som böjde sig vid Jesu födelse orsakade övernaturligt djurbeteende på julafton

Många européer tror på ett lättsamt sätt att djur får talförmåga vid midnatt på julafton, med blandade resultat